ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

22 грудня 2021 року                                                                                   

м. Чернівці

справа № 717/1362/21

провадження №22-ц/822/1133/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Половінкіна Н. Ю. 

суддів: Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Паучек І.І. 
       
учасники справи:

позивач ОСОБА_1 

відповідачі Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк Костянтин Олександрович, Державне підприємство «СЕТАМ»

апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» на ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 жовтня 2021 року, головуючий у першій інстанції Телешман О.В.

ВСТАНОВИВ

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 у жовтні 2021 року звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.
Вказував на намір звернутись до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О., Державного підприємства «СЕТАМ» про визнання протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.А. та державного підприємства «Сетам» щодо опису, арешту та виставлення на прилюдні електронні торги Ѕ частки нерухомого майна молодіжно-розважального комплексу по АДРЕСА_1 загальною площею 434,1 кв.м, яке належить ОСОБА_1 , припинення дій, які порушують його право, зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О. та Державне підприємства «Сетам» припинити реалізацію на прилюдних електронних торгах Ѕ частки нерухомого майна молодіжно - розважального комплексу по АДРЕСА_1 загальною площею 434,1 кв.м, яке належить ОСОБА_1 , та усунення перешкоди у здійсненні правомочностей користування і розпорядження нерухомим майном, зняття арешту з майна та заборону приватному виконавцю виконавчого округу Чернівецької області Кондрюку К.О. та Державному підприємству «Сетам» проводити дії щодо опису арешту та реалізації на прилюдних електронних торгах стосовно Ѕ частки нерухомого майна молодіжно-розважального комплексу АДРЕСА_1 загальною площею 434,1 кв.м, яке належить ОСОБА_1 .
На обґрунтування заходів забезпечення позову ОСОБА_1 посилався на те, що реалізації майна на прилюдних торгах може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Просив вжити заходи забезпечення позову шляхом  зупинення реалізації нерухомого майна Ѕ частини молодіжно-розважального комплексу АДРЕСА_1 загальною площею 434,1 кв.м, яке належить ОСОБА_1 , до набрання законної сили рішенням суду.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено, постановлено зупинити реалізацію Ѕ  частини нерухомого майна молодіжно-розважального комплексу АДРЕСА_1 загальною площею 434,1 кв.м, яке здійснює Державне підприємство «СЕТАМ» до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О., Державного підприємства «СЕТАМ» про визнання протиправними дій, припинення дій, які порушують право власності, усунення перешкод у здійсненні правомочностей користування і розпорядження майном.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» в апеляційній скарзі просить ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» є стягувачем за виконавчим листом № 717/325/14-ц, виданим Кельменецьким районним судом Чернівецької області 18 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» кредиту в сумі 688 408,24 грн. та виконавчим листом № 722/1460/16-ц, виданим Сокирянським районним судом Чернівецької області 13 лютого 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» кредиту в сумі 14 430,14 доларів США, неустойки в сумі1 066 347,35 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О. від 23 серпня 2019 року об`єднано виконавче провадження № 59717213 та виконавче провадження за № 59718575 у зведене виконавче провадження № 59888425.

Вказує, що оскаржуваною ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 жовтня 2021 року вирішено питання про права Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» як стягувана у виконавчому провадженні, оскільки зупинено реалізацію арештованого майна. 

Судом першої інстанції не взято до уваги інтереси стягувана Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Форінт», обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства.

Суд першої інстанції не пересвідчився, чи дійсно між сторонами виник спір та чи існує реальна загроза невиконання (утруднення виконання) можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки рішенням Хотинського районного суду від 06 вересня 2021 року у справі №717/883/19 визнано недійсним договір між Товариства з обмеженою відповідальністю «Пастораль О.О. груп 1» та ОСОБА_1 купівлі-продажу Ѕ частки нежитлової будівлі молодіжно-розважального комплексу, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В. 26 грудня 2019 року, скасовано рішення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвої Н.В. №50490299 від 26 грудня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державну реєстрацію права власності № 34890464 Ѕ частки нежитлової будівлі молодіжно-розважального комплексу, за адресою АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Вжиті заходи забезпечення позову за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог.

Вважає, що зазначений спір за позовом ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду
За змістом частини 1, 2 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
Відповідно до частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися.
Представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» Думітращук В.А., ОСОБА_3 подано клопотання про відкладення розгляду справи 9 грудня 2021 року у зв`язку з хворобою ОСОБА_4 .
З матеріалів справи вбачається, що апелянт Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», позивач ОСОБА_1 , відповідачі Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О., Державне підприємство «СЕТАМ» належним чином повідомлені про розгляд справи апеляційним судом згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 58002 1529397 6 ОСОБА_1 10 грудня 2021 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 58002 1529395 0 Державне підпри ємство «СЕТАМ» 13 грудня 2021 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 58002 1529396 8 Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О. 13 грудня 2021 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 58002 1529394 1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» 13 грудня 2021 року.
Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Ураховуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», позивач ОСОБА_1 , відповідачі Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О., Державне підприємство «СЕТАМ» належним чином повідомлені про судове засідання, у судове засідання не з`явилися і явку представника не забезпечили, є підстави для висновку про належне забезпечення прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», ОСОБА_1 , Приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюк К.О., Державного підприємства «СЕТАМ», передбачених законом.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1, 2 ст.149, п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України та дійшов висновку про наявність підстав для зупинення реалізації Ѕ  частини нерухомого майна молодіжно-розважального комплексу АДРЕСА_1 загальною площею 434,1 кв.м, яке здійснює Державне підприємство «СЕТАМ» до набрання законної сили рішенням суду у справі.

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що  продаж належної  ОСОБА_1  Ѕ  частини нерухомого майна молодіжно-розважального комплексу АДРЕСА_1 , яке здійснює Державне підприємство «СЕТАМ» до набрання законної сили рішенням суду у справі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 як власника майна.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно  ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови
Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55 Конституції України).
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Так частиною першою статті 17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із частиною другою статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Зазначена норма визначає осіб, які наділені правом на апеляційне оскарження судового рішення, що поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, але судовим рішенням вирішені питання про їх права, інтереси та (або) обов`язки. При цьому, судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися її прав, інтересів та обов`язків, тобто суд вирішив спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення є заявник. Рішення є таким, що вирішує питання про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, а в резолютивній частині прямо вирішено питання про її права та обов`язки.
Пунктом 3 частини першої статті 353 ЦПК України визначено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову.
Разом з цим, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статті 352 ЦПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки (пункт 18 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року по справі № 921/730/13-г/3) і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що заявник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 травня 2020 року по справі № 904/897/19).
Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 травня 2020 року по справі № 904/897/19).
Якщо заявник лише робить припущення, що оскаржуване рішення може вплинути на його права, інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що оскаржуваним рішенням вирішено його права, інтереси та/або обов`язки, то такі посилання не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги (пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року по справі № 921/730/13-г/3).
Підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження визначені у статті 358 ЦПК України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо: апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню; є ухвала про закриття провадження у зв`язку з відмовою від раніше поданої апеляційної скарги цієї самої особи на це саме судове рішення; є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення; скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Аналіз наведеної процесуальної норми свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції. У разі, якщо доводи заявника про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі не підтвердилися, апеляційне провадження підлягає закриттю.
Таким чином, у разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції, з посиланням на те, що оскаржуваним судовим рішенням вирішені питання про її права та інтереси, апеляційному суду належить відкрити апеляційне провадження та за результатами розгляду апеляційної скарги, у разі з`ясування, що оскаржуваним судовим рішенням питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.
Аналогічні висновки викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18), постановах Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 2-4211/09 (провадження № 61-15860св19), від 18 березня 2020 року у справі 2207/622/2012 (провадження № 61-15149св19), від 02 грудня 2020 року у справі № 758/12881/17 (провадження № 61-16538св19), від 09 грудня 2020 року у справі № 703/4637/15-ц (провадження № 61-13319св20).
Звертаючись з апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» зазначало, що ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 жовтня 2021 року про зупинення реалізації майна вирішено питання про права та інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» як стягувана у виконавчому провадженні.

Встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» є стягувачем за виконавчим листом № 717/325/14-ц, виданим Кельменецьким районним судом Чернівецької області 18 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» кредиту в сумі 688 408,24 грн. та виконавчим листом № 722/1460/16-ц, виданим Сокирянським районним судом Чернівецької області 13 лютого 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» кредиту в сумі 14 430,14 доларів США, неустойки в сумі1 066 347,35 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О. від 23 серпня 2019 року об`єднано виконавче провадження № 59717213 та виконавче провадження за № 59718575 у зведене виконавче провадження № 59888425.
На підставі ч.1ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Частина 2ст.149 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Згідно з п.4постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.
У пункті 5 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру (частина одинадцята статті 150 ЦПК України).
Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3статті 150 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі№ 910/1040/18.
Крім того, відповідно правової позиції, викладеної урішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 у справі № 4-рп/2011щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями151,152,153 Цивільного процесуального кодексу України: "З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини цьогорішення).
Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.
Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, вбачається, що застосування заходів забезпечення позову необхідне через існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в даній справі, а захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Предметом майбутнього позову ОСОБА_1 , тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останній буде просити ухвалити судове рішення, є визнання протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.А. та державного підприємства «Сетам» щодо опису, арешту та виставлення на прилюдні електронні торги Ѕ частки нерухомого майна молодіжно-розважального комплексу по АДРЕСА_1 загальною площею 434,1 кв.м, яке належить ОСОБА_1 , припинення дій, які порушують його право, зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О. та Державне підприємства «Сетам» припинити реалізацію на прилюдних електронних торгах Ѕ частки нерухомого майна молодіжно - розважального комплексу по АДРЕСА_1 загальною площею 434,1 кв.м, яке належить ОСОБА_1 , та усунення перешкоди у здійсненні правомочностей користування і розпорядження нерухомим майном, зняття арешту з майна та заборону приватному виконавцю виконавчого округу Чернівецької області Кондрюку К.О. та Державному підприємству «Сетам» проводити дії щодо опису арешту та реалізації на прилюдних електронних торгах стосовно Ѕ частки нерухомого майна молодіжно-розважального комплексу АДРЕСА_1 загальною площею 434,1 кв.м, яке належить ОСОБА_1 .
Натомість, забезпечення позову у спосіб зупинення реалізації Ѕ  частини нерухомого майна молодіжно-розважального комплексу АДРЕСА_1 загальною площею 434,1 кв.м, яке здійснює Державне підприємство «СЕТАМ» до набрання законної сили рішенням суду фактично наперед вирішує питання, які стосуються розгляду позовних вимог по суті, оскільки беззаперечно пов`язане з предметом спору, а саме вимоги про зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка К.О. та Державне підприємства «Сетам» припинити реалізацію на прилюдних електронних торгах Ѕ частки нерухомого майна молодіжно - розважального комплексу по АДРЕСА_1 загальною площею 434,1 кв.м, яке належить ОСОБА_1 .
Згідно із частиною десятою статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Отже, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, в цих випадках суд насамперед повинен з`ясувати зміст позовних вимог, а також правові підстави позову, оскільки суд, який не вирішує спір по суті, у будь-якому випадку не може застосувати такий захід забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог.
Близька за змістом правова позиція викладена Верховним Судом у справі № 902/483/18 (постанова від 21.01.2019).
Обраний вид забезпечення позову шляхом зупинення реалізації Ѕ  частини нерухомого майна молодіжно-розважального комплексу АДРЕСА_1 загальною площею 434,1 кв.м, яке здійснює Державне підприємство «СЕТАМ» до набрання законної сили рішенням фактично є тотожним задоволенню позовної вимоги  до вирішення спору по суті, що є недопустимим відповідно до ч.10 ст. 150 ЦПК України, оскільки при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є обов`язковість судового рішення (пункт 7 частини 3 статті 2 ЦПК України).
Згідно частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
У рішенні від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Обраний ОСОБА_1 вид забезпечення позову спрямований на запобігання здійсненню виконання судового рішення, за яким видно виконавчий лист № 717/325/14-ц, виданого Кельменецьким районним судом Чернівецької області 18 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» кредиту в сумі 688 408,24 грн. та виконавчий лист № 722/1460/16-ц, виданого Сокирянським районним судом Чернівецької області 13 лютого 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» кредиту в сумі 14 430,14 доларів США, неустойки в сумі1 066 347,35 грн.
Встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» реалізує своє право на виконання рішення Кельменецького районного суду від 22 травня 2014 року у справі №717/325/14-ц та рішення Сокирянського районного суду від 27 жовтня 2016 року у справі № 722/1460/16-ц, а спірне нерухоме майно підлягає продажу з електронних торгів в межах виконавчого провадження.
За таких обставин забезпечення позову шляхом зупинення реалізації Ѕ  частини нерухомого майна молодіжно-розважального комплексу АДРЕСА_1  загальною площею 434,1 кв.м, яке здійснює Державне підприємство «СЕТАМ» до набрання законної сили рішенням не відповідає його меті та завданням цивільного судочинства, порушує законні права та інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» яке стороною виконавчого провадження та стягувачем.
Враховуючи вищезазначене, судом першої інстанції вирішено питання про забезпечення позову на порушення норм процесуального права.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта в частині того, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
Згідно з частинами першою, другою, тринадцятою статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що розгляд справи не закінчився, суд не здійснює розподіл судових витрат.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на наведене ухвала Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 жовтня 2021 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.
Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» задовольнити.
Ухвалу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 12 жовтня 2021 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення 22 грудня 2021 року.

Головуючий    Н.Ю. Половінкіна
Судді  М.І. Кулянда
О.О. Одинак