ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2021 року          м.Дніпро         Справа №  904/2868/21
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Верхогляд Т.А. (доповідач)                                      
суддів: Білецької Л.М., Вечірка І.О.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу  Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області  на рішення  господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2021 року (повний текст складено 18.05.2021 року)  у справі №904/2868/21 (суддя Бондарєв Е.М.) 
за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ 
до Чкаловської сільської ради, Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Чкаловка
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Чкаловське житлово-комунальне підприємство, Дніпропетровська область, Криворізький район. с. Чкаловка
про стягнення 60 956,08 грн. заборгованості за договорами купівлі-продажу та постачання природного газу, -
                                                    
ВСТАНОВИВ:

          Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2021 року у справі №904/2868/21 позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено. 
        Стягнуто з Чкаловської сільської ради на користь  Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 60 956,08 грн. заборгованості та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн. 
          Рішення мотивовано наявністю підстав для застосування субсидіарної відповідальності та відсутністю в матеріалах справи доказів погашення боргу перед позивачем у сумі 60 956,08 грн.
          Суд зазначив, що обов`язок відповідача у даній справі сплатити позивачу заборгованість за договорами купівлі-продажу природного газу, яка стягнута з Чкаловського житлово-комунального підприємства за рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2017 року у справі №904/8074/17, унормований положеннями ч.5 ст.22 Закону України "Про теплопостачання", Чкаловська сільська рада як засновник Чкаловського житлово-комунального підприємства прийняла рішення про його припинення шляхом ліквідації, тому має нести відповідальність поряд з основним боржником як субсидіарний боржник.
          Справа розглядалась у спрощеному провадженні, без виклику сторін.
          Не погодившись з рішенням суду, Чкаловська сільська рада в осбі Голови комісії по реорганізації юридичної особи Чкаловської сільської ради Яценко Віталія Володимировича,  оскаржила рішення в апеляційному порядку. 
          Скаржник зазначає про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду,  обставинам справи, прийняття  рішення при неправильному застосуванні норм матеріального права.
          В апеляційній скарзі вказує, що: 
- рішення господарського суду у справі №904/8074/17, яким встановлена заборгованість Чкаловського ЖКП перед Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", набрало законної сили 22.10.2017 року; строк звернення з виконавчим документом до боржника закінчився 22.10.2020 року, доказів на підтвердження факту своєчасного звернення з виконавчим документом в межах трирічного строку, визначеного ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", позивачем не надано; також не надано доказів неможливості виконання грошових вимог основним боржником;
- позивач втратив своє право на задоволення грошових вимог; 
- у разі задоволення позовних вимог у справі 904/2868/21 матиме місце подвійне стягнення заборгованості;
- положення ч.7 ст.77 Господарського кодексу України не розповсюджуються у контексті ч.10 ст.78 цього Кодексу на виникнення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями у засновника комунального підприємства у разі недостатності коштів на їх виконання;
- судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, оскільки ст.619 Цивільного кодексу України встановлює порядок реалізації субсидіарної відповідальності іншої особи, а у ст.22 Закону України "Про теплопостачання" йдеться лише про покладення обов`язку на теплопостачальну організацію забезпечувати погашення боргу, проте цією нормою не встановлено імперативного обов`язку щодо субсидіарної відповідальності засновника, яким у даній справі є Чкаловська сільська рада;
- питання щодо субсидіарної відповідальності органу місцевого самоврядування повинно вирішуватися на підставі ст. ст. 24, 74, 77, 78 Господарського кодексу України; 
- враховуючи, що Чкаловське ЖКП остаточно  не ліквідовано, воно має можливість виконати зобов"язання та включити в проміжний ліквідаційний баланс вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України", проте внаслідок прострочення позивачем трирічного строку звернення з виконавчим документом до боржника товариство втратило право на включення грошових вимог до проміжного ліквідаційного балансу боржника.
          Апелянт просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2021 року  у справі №904/2868/21 та в задоволені позову відмовити.
          Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін як законне та обгрунтоване.
          У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається на те, що:
- підставою для субсидіарної відповідальності згідно зі ст.176, 619 Цивільного кодексу України та ст.24 Господарського кодексу України має бути виключно пряма вказівка закону, при цьому відповідна вказівка міститься у ст.22 Закону України "Про теплополстачання", тому саме Чкаловська сільська рада як засновник Чкаловського ЖКП, що не виконало свої зобов`язання перед постачальником енергоносіїв, як додатковий (субсидіарний) боржник, є відповідальною особою перед АТ "НАК "Нафтогаз України";
- твердження апелянта щодо пропуску строку звернення з виконавчим документом є безпідставними з огляду на положення ст.ст.111, 112 Цивільного кодексу України;
-  доводи скаржника про подвійне стягнення заборгованості на користь позивача є необґрунтованими, оскільки згідно зі ст.512, 619 Кодексу задоволення позовних вимог і виконання обов`язку відповідача третьою особою, тягне за собою зміну кредитора у зобов`язанні, а у відповідача виникає право звернення з регресною вимогою до основного боржника.
          Також позивач зазначає, що листом від 05.01.2021 року №03/02.32 відповідач повідомив, що на момент припинення діяльності Чкаловського ЖКП останнє  не мало кредиторської та дебіторської заборгованості, що свідчить про те, що основний боржника не мав наміру задовольняти вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України", у зв`язку з чим товариство звернулось з позовом до Чкаловської сільської ради як до субсидіарного боржника.
          Згідно з ч.5 ст.12 Господарського процесуального кодексу  України для цілей цього  Кодексу  малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
          Відповідно до ч.13 ст.8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
          Положенням ч.1 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
          За приписами ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
          Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.08.2021 року було відкрито апеляційне провадження в порядку письмового провадження. Справа розглянута без участі сторін.
                  Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
             Дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:
          Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань (далі - СДР) Чкаловське ЖКП є юридичною особою, запис про державну реєстрацію якої внесено в 6ДР 18.07.2005 року за № 12041200000000349; ідентифікаційний код юридичної особи - 32193318.
          Засновником (учасником) юридичної особи Чкаловське ЖКП є Чкаловська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області (ідентифікаційний код 04339907).
          Основним видом діяльності Чкаловського ЖКП за КВЕД є: постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря. 
          Відповідно до відомостей з СДР з 30.11.2016 року Чкаловське ЖКП перебуває в стані припинення шляхом ліквідації за рішенням засновника, номер запису в СДР - 12041100013000349.
          В межах справи №904/8074/17, що розглядалась господарським судом Дніпропетровської області,  встановлено, що між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - продавець, позивач) та Чкаловським житлово-комунальним підприємством (далі - покупець, третя особа) існували правовідносини щодо купівлі продажу природного газу, відповідно до яких покупець здійснював постачання енергоносія - природного газу, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити газ на умовах відповідних договорів. 
           27.01.2017 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зверталося до Чкаловського ЖКП в особі голови комісії з припинення (ліквідатора) із вимогою №14/7-98В, в якій просив перерахувати заборгованість за спірними договорами у сумі 60 956,08 грн.
          Чкаловське ЖКП відповіді на вимогу не надало, суму боргу не оплатило, у зв`язку із чим товариство звернулось до суду із вимогами про зобов`язання включити грошові вимоги до проміжного ліквідаційного балансу Чкаловського ЖКП.
          Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2017 року у справі №904/8074/17, яке набрало законної сили 22.10.2017 року, позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено. Зобов`язано Чкаловське житлове-комунальне підприємство в особі голови  комісії з припинення (ліквідатора) Обійдихати А.М. включити до проміжного ліквідаційного балансу грошові вимоги  ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у загальній  сумі 60 956,08 грн. (а саме за договорами: купівлі-продажу природного газу від 27.11.2014 року № 1111/15-БО-5, за яким загальна заборгованість відповідача становить 32 868,82 грн., з яких 760,58 грн. – 3 % річних, 13 776,09 грн. – пеня та 18 332,15 грн. – сума інфляційних втрат;  купівлі-продажу природного газу від 28.01.2014 року № 2490/14-БО-5, за яким загальна заборгованість відповідача становить 23  464,56 грн., з яких 621,43 грн. – 3 % річних, 8 082,84 грн. – пеня та 14 760,30 грн. – сума інфляційних втрат;  постачання природного газу від 15.12.2017 року № 4181/16-БО-5, за яким загальна заборгованість відповідача становить 4 622,70грн., з яких 224,42 грн. – 3 % річних, 4262,61 грн. – пеня та 135,67грн. – сума інфляційних втрат). 
          Матеріали даної справи №904/2868/21 свідчать про те, що 03.12.2020 року позивач звернувся до Чкаловської сільської ради з адвокатським запитом № 39/5-3750-20 з вимогою надати копію рішення Чкаловської сільської ради, яким було затверджено проміжний ліквідаційний баланс Чкаловського житлово-комунального підприємства та копію проміжного ліквідаційного балансу Чкаловського житлово-комунального підприємства. 
                 Листом №03/02.32 від 05.01.2021 року Чкаловська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області повідомила, що Чкаловське житлово-комунальне підприємство згідно з рішенням сесії Чкаловської сільської ради №162-VI/VII від 15.11.2016 року припинило свою діяльність. На момент припинення діяльності Чкаловське ЖКП не мало кредиторської та дебіторської заборгованості. Всі вимоги кредиторів розглядались до 02.02.2017 року.  
                З огляду на те, що кредитор не одержав від основного боржника -  Чкаловського житлово-комунального підприємства задоволення грошових вимог, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області як особи, що несе субсидіарну відповідальність про стягнення 60956,08 грн.
          Як на підставу апеляційного оскарження відповідач посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та стверджує, що питання щодо субсидіарної відповідальності органу місцевого самоврядування як засновника комерційного комунального підприємства повинно вирішуватись на підставі статей 24, 74, 77 та 78 Господарського кодексу України.
          Колегія суддів вважає дані доводи безпідставними з огляду на невірне тлумачення відповідачем положень чинного законодавства без урахування підстав заявленого позову.
          Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
          За положеннями ст.176 Цивільного кодексу України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.
          Так, відповідно до ст. 619 Цивільного кодексу України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. До пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність.
          Крім того, ст.24 Господарського кодексу України передбачено, що органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за наслідки діяльності суб`єктів господарювання, що належать до комунального сектора економіки, на підставах, у межах і порядку, визначених законом.
          Таким чином, виходячи зі змісту ст.ст.176, 619 Цивільного кодексу України та ст. 24 Господарського кодексу України підставою для застосування субсидіарної відповідальності для засновників юридичних осіб має бути виключно пряма вказівка закону.
          В силу приписів ч.5 ст.22 Закону України "Про теплопостачання" учасник (засновник) теплопостачальної або теплогенеруючої організації у разі прийняття рішення про її ліквідацію забезпечує погашення боргу такої організації перед постачальниками енергоносіїв.
          У контексті застосування положень ст.619 Цивільного кодексу України для вирішення спірних правовідносин прямою вказівкою закону, яким передбачає додаткову (субсидіарну) відповідальність відповідача, є ч. 5 ст. 22 Закону України "Про теплопостачання", а не норми статей 77, 78 Господарського кодексу України.
          У справі, що розглядається, боржник є теплогенеруючою (теплопостачальною) організацією, яка здійснювала діяльність у сфері виробництва, транспортування і розподілу теплової енергії з використанням енергоносія, придбаного у позивача, та не розрахувалась з позивачем за придбані енергоносії.
          Отже, саме Чкаловська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, як засновник теплопостачальної (теплогенеруючої) організації (Чкаловське ЖКП), яка не виконала свої зобов`язання перед постачальником енергоносіїв, як додатковий (субсидіарний) боржник, є відповідальною перед НАК "Нафтогаз України" поряд з основним боржником. Обсяг такої відповідальності становить суму 60 956,08 грн.
          В підтвердження того, що основний боржник (Чкаловське ЖКП) не мав наміру задовольняти вимоги НАК "Нафтогаз України" є лист Чкаловської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 05.01.2021 року №03/02.32 про відсутність кредиторської та дебіторської заборгованості Чкаловського ЖКП. 
          Отже, при вирішенні спору судом вірно встановлено підстави для покладення на відповідача субсидіарної відповідальності.
          Також у своїй скарзі відповідач стверджує, що внаслідок прострочення позивачем трирічного строку звернення з виконавчим документом до боржника, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" втратило своє право на включення грошових вимог до проміжного ліквідаційного балансу боржника та у разі набрання законної сили оскаржуваним у даній справі рішенням господарського суду матиме місце подвійне стягнення заборгованості.
          Такі доводи скаржника також відхиляються судом апеляційної інстанції з огляду на те, що відповідач невірно тлумачить вимоги законодавства.
          Відповідно до ч. 2 ст.619 Цивільного кодексу України передбачено, що до пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника.
          Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність.
          Порядок ліквідації юридичної особи та задоволення вимог кредиторів у процедурі її припинення за рішенням учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, визначений ст.ст. 111, 112 Цивільного кодексу України.
          Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи (ч. 8 ст. 111 Цивільного кодексу України). У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів, ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи (ч. 9 ст. 111 Цивільного кодексу України). Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленому ст. 112 цього Кодексу.
          У зв`язку з неналежним виконанням Чкаловським житлово-комунальним підприємством зобов`язань за договорами купівлі-продажу природного газу, укладеними з НАК "Нафтогаз України", позивач як кредитор, керуючись положеннями ст.105 Цивільного кодексу України, в межах встановленого засновником боржника строку направив до комісії з припинення вимогу від 27.01.2017 року №14/7-98В про сплату боргу в сумі 60 956,08 грн.
          Комісія з припинення Чкаловського ЖКП відповідь за результатами розгляду зазначеної вимоги на адресу НАК "Нафтогаз України" не надала, у зв`язку з чим позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Чкаловського ЖКП про зобов`язання включити грошові вимоги в сумі 60 956,08 грн. до проміжного ліквідаційного балансу.
          Як зазначено вище, рішенням від 09.10.2017 року у справі №904/8074/17, яке набрало чинності 22.10.2017 року, господарський суд Дніпропетровської області задовольнив позов НАК "Нафтогаз України" та зобов`язав Чкаловське ЖКП в особі комісії з припинення (ліквідатора) включити грошові вимоги НАК "Нафтогаз України" в сумі 60 956,08 грн. до проміжного ліквідаційного балансу та стягнув з Чкаловського ЖКП на користь НАК "Нафтогаз України" судові витрати у сумі 1 600,00 грн. (разом - 62 556,08 грн.).
          Зі змісту ст.ст. 111 та 112 Цивільного кодексу України вбачається, що лише після складання проміжного ліквідаційного балансу, затвердженого органом, який прийняв рішення про ліквідацію, ліквідаційна комісія набуває права розраховуватися із кредиторами.
          Натомість, у справі, що розглядається, позовні вимоги НАК "Нафтогаз України" до засновника Чкаловського ЖКП є вимогами до особи, яка несе субсидіарну відповідальність.
          Відповідно до положень ст.ст.512 та 619 Цивільного кодексу України задоволення позовних вимог НАК "Нафтогаз України" і виконання обов`язку Чкаловського ЖКП  (субсидіарним відповідачем), тягне за собою заміну кредитора у зобов`язанні, а у відповідача- Чкаловської сільської ради, в свою чергу, виникає право звернення з регресною вимогою до основного боржника -Чкаловського ЖКП.
          З огляду на викладене твердження апелянта щодо пропуску строку звернення з виконавчим документом та подвійного стягнення заборгованості на користь НАК "Нафтогаз України" є безпідставними.
          Відповідно до ст. 17 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.
          Відповідно до ч.1 ст. 24 Господарського кодексу України управління господарською діяльністю у комунальному секторі економіки здійснюється через систему організаційно-господарських повноважень територіальних громад та органів місцевого самоврядування щодо суб`єктів господарювання, які належать до комунального сектора економіки і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.
          Положеннями ч.6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності), та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
          З огляду на положення ст.ст. 111, 112 Цивільного кодексу України до затвердження проміжного ліквідаційного балансу, завершення реалізації майна юридичної особи боржника, висновок про незабезпечення погашення боргу цього боржника перед кредитором (постачальником енергоносіїв) зробити неможливо, окрім випадку відмови боржника задовольнити вимоги кредитора або в разі тривалого невиконання ліквідаційної процедури.
          До  матеріалів даної справи позивач надав докази того, що виконавче провадження № 55904065 щодо виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.10.2017 року у справі №904/8074/17 в частині включенням вимог до проміжного ліквідаційного балансу закінчено його виконанням, а основний боржник не звертався до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, позивач мав легітимні очікування, що його вимоги будуть задоволені в межах процедури припинення боржника за рішенням його засновника. 
          Як наголошено в позовній заяві, від моменту початку ліквідаційної процедури та прийняття рішення у справі №904/8074/17 до звернення НАК "Нафтогаз України" до суду з позовом у даній справі, боржник жодних дій щодо погашення заборгованості не вчинив. Натомість, листом від 05.01.2021 року №03/02.32 підтвердив відсутіність заборгованості взагалі.
          У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає обгрунтованими доводи позивача про те, що основний боржник - Чкаловське ЖКП не мав наміру задовольняти вимоги НАК "Нафтогаз України", а тому відповідач як засновник теплопостачальної (теплогенеруючої) організації, яка не виконала свої зобов`язання перед постачальником енергоносіїв, в силу ст.22 Закону України "Про теплопостачання" є відповідальною особою перед НАК "Нафтогаз України" як додатковий (субсидіарний) боржник.
          Щодо твердження апелянта, що позивачем не було надано суду першої інстанції жодного доказу на підтвердження факту неможливості виконання грошових вимог основним боржником, що позивачем не вжито усіх можливих заходів для реалізації свого права щодо стягнення заборгованості з основного боржника, то вони також є необгрунтованими в силу наступного:
          Згідно положень ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
          Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
          Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
          Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України передбачено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.
          При цьому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
          Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
          Таким чином особа може самостійно визначати спосіб захисту свого права та інтересу, який вважатиме доцільним в залежності від характеру правовідносин.
          Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
          Відповідно до приписів ст. 619 Цивільного кодексу України якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність.
          При цьому, передбачена норма не покладає на кредитора обов`язок доказування неспроможності виконання основним боржником його грошових зобов`язань.
          Таким чином, жодні доводи апеляційної скарги не спростовують правову позицію позивача у даній справі.
          При вирішенні спору суд першої інстанції повно та всебічно оцінив доводи сторін та надані на їх підтвердження докази. Під час апеляційного розгляду справи апелянт висновки оскаржуваного рішення не спростував.                               Апеляційна скарга не доведена і задоволенню не підлягає. Судові витрати за її розгляд покладаються на скаржника відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.
          Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -
                                                      ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
          Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2021 року у справі №904/2868/21 залишити без змін.
                  Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у п. 2 ч.3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

          Головуючий суддя                                                       Т.А. Верхогляд   

          Суддя                                                                             Л.М. Білецька

          Суддя                                                                             І.О.Вечірко