Ухвала
 
24 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 522/2681/20
провадження № 61-13043св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю.,                Тітова М. Ю.,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до                   ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Південна торгова компанія», приватний нотаріус Одеської міського нотаріального округу Несвітайло Ігор Іванович, про стягнення боргу за договором позики; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Південна торгова компанія», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Несвітайло Ігор Іванович, про визнання недійсним договору про внесення змін до договору позики,за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року у складі судді Домусчі Л. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 22 червня 2021 року у складі колегії суддів: Таварткіладзе О. М., Погорєлової С. О.,                     Заїкіна А. П.,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                   ОСОБА_2 , треті особи:  Товариство з обмеженою відповідальністю «Південна торгова компанія» (далі - ТОВ «Південа торгова компанія»), приватний нотаріус Одеської міського нотаріального округу Несвітайло І. І., про стягнення боргу за договором позики, згідно якого просив стягнути з відповідача 140 000,00 дол. США як заборгованість за договором позики та 12 047,67 дол. США як 3% відсотки річних за період прострочення повернення боргу за договором позики за період із 07 квітня 2017 року по 17 лютого 2020 року.
22 травня 2020 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання недійним договору про внесення змін до договору позики від 06 березня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом  Несвітайлом І. І. за реєстровим номером 127. 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року позов ОСОБА_1  задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 152 047, 67 дол. США, з яких 140 000, 00 дол. США - заборгованість за позикою та 12 047, 67 дол. США - 3% річних від суми заборгованості. 
Зустрічний позов ОСОБА_2  - залишено без задоволення.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Одеського апеляційного суду від 22 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року залишено без змін.
02 серпня 2021 року  ОСОБА_2 подав до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 червня 2021 року.  
У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
12 жовтня 2021 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Південна торгова компанія», приватний нотаріус Одеської міського нотаріального округу Несвітайло Ігор Іванович, про стягнення боргу за договором позики; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Південна торгова компанія», приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Несвітайло Ігор Іванович, про визнання недійсним договору про внесення змін до договору позики,за касаційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 червня 2021 року, призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                Є. В. Коротенко
 
                                                                                                        А. Ю. Зайцев
 
   М. Ю. Тітов