Ухвала        
 
21 лютого 2022 року
м. Київ
 
справа № 161/10904/20
провадження № 61-139ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Волинського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 30 грудня 2021 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Волинського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2022 року продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків касаційної скарги. Особою, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 21 січня 2022 року ці недоліки було усунуто.
 
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженій постанові застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 18 лютого 2021 року у справі № 757/43048/16 (провадження № 61-15449св20); від 25 вересня 2019 року у справі № 753/1604/17 (провадження № 61-26664св18). 
 
Крім того, ОСОБА_1 у клопотанні, яке додано до касаційної скарги, просить зупинити дію постанови Волинського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року, мотивуючи тим, що відмова у задоволенні позову дає підстави відповідачу відсторонити від роботи позивача та не допускати його до роботи, а також не виплачувати заробітну плату. Зазначені дії відповідача до завершення розгляду касаційної скарги призведуть до невиправданого порушення трудових прав працівника. До клопотання додано ксерокопію наказу від 09 вересня 2021 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі.  
 
Тлумачення частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК України свідчить, що заява про зупинення дії рішення має містити обґрунтування необхідності зупинення його дії. Проте вказані в заяві обставини щодо зупинення дії рішення не свідчать про наявність підстав для зупинення його дії і до заяви не додано будь-яких доказів, які б підтверджували необхідність зупинення дії судового рішення. Тому в задоволенні заяви слід відмовити.
 
Керуючись статтями 260, 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі № 161/10904/20.
 
Витребувати з Луцького міськрайонного суду Волинської області цивільну справу № 161/10904/20 за позовом  ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконними та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
 
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Волинського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року  відмовити.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 09 березня 2022 року. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
                 Судді:                                                                                            В. І. Крат
 
                                                                                                                        І. О. Дундар 
 
                                                                                                  Є. В. Краснощоков