УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

16 лютого 2022 року  
м. Київ
справа №200/3732/21
адміністративне провадження №К/9901/47194/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача – Коваленко Н.В.,
суддів: Берназюка Я.О., Шарапи В.М., 
перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи – Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 05квітня 2021 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення у формі пункту 11 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 157 від 03 грудня 2020 року; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву щодо виплати одноразової грошової допомоги   та прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чоловіка військовослужбовця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року, залишеного без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення в частині пункту 11 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 157 від 03 грудня 2020 року.

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, Міністерство оборони України звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить поновити строк на касаційне оскарження. Скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Верховного Суду від 05 січня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху. Скаржнику встановлено десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання документа про сплату судового збору, подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав касаційного оскарження, уточнення підстав касаційного оскарження.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду скаржником подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, яка обґрунтована тим, що копія повного тексту постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року надійшла 18 листопада 2021 року, що підтверджується копією поштового конверта (8430111307451).

Відповідно до частини другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. 

Розглянувши вищезазначену заяву, колегія суддів дійшла висновку, що наведені скаржником підстави пропуску строку на касаційне оскарження є поважними та підтверджуються належними доказами, а тому строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Також на усунення недоліків касаційної скарги скаржником подано платіжне доручення № 248/35 від 19 січня 2022 року на суму 1   816,00 гривень та зазначено уточнені підстави касаційного оскарження.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статей 329, 330 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження на підставі частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи у суді першої інстанції відбувався за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. 

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України). 

Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої та підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказані підстави мотивує тим, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права, а саме – частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції станом на дату смерті чоловіка позивачки, у подібних правовідносинах.

Скаржник вважає, що при вирішенні питання щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги необхідно керуватися законодавством, що діяло на цей день, а саме – Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком  призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25 грудня 2013 року № 975, в редакції станом на 22 вересня 2018 року.

Зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції невірно розтлумачили норми частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та дійшли помилкового висновку про те, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби незалежно від часу звільнення з військової служби.

Вважає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки мають непоодинокі випадки звернення громадян України – членів сімей померлих колишніх військовослужбовців за призначенням одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

При цьому, має місце неоднакове застосування норм частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції до 13 жовтня 2018 року – внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту  військовослужбовців» № 2522-VII від 06 вересня 2019 року) з приводу призначення і виплати одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб, звільнених з військової служби. Також скаржник зазначає, що справа становить значний суспільний інтерес, про що свідчить поступове збільшення судових проваджень  по справах такої категорії. 

З огляду на вищевикладене, наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підстави на яких подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року.

Наведені доводи вказують на існування обставин, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, що у системному взаємозв`язку із підпунктами «а», «в» пункту 2 частини п`ятої цієї ж статті, і є підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1.          Заяву Міністерства оборони України про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

2.          Визнати поважними підстави пропуску строку на касаційне оскарження та поновити Міністерству оборони України строк на касаційне оскарження постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року.

3.          Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи – Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

4.          Витребувати з Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/3732/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третьої особи – Донецький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

5.          Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

6.          Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              В.М. Шарапа