ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року
м. Харків

Справа № 646/5807/20
Провадження №22-з/818/322/21
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П. 
суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 ,
Відповідач: ОСОБА_2 ,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи заяву адвоката Сніжка Павла Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відшкодування витрат на правову допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 січня 2021 року, - 
встановив:
Заочним рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 22 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири у розмірі 18 614 (вісімнадцять тисяч шістсот чотирнадцять ) гривень. Стягнут з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Постановою Харківського апеляційного суду від 20 серпня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 – залишено без задоволення.
У серпні 2021 року адвокат Сніжко Павло Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у якій просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000(десять тисяч) гривень.
Заява мотивована тим, що позивач поніс судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн., пов`язані з розглядом цієї справи у суді апеляційної інстанції, які він просить стягнути з відповідача на свою користь. Зазначив, що докази на обґрунтування і понесення цих судових витрат, у відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, надані суду апеляційної інстанції разом з поданням його адвокатом відзиву на апеляційну скаргу. 
Частинами 3,4 ст.270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Заслухавши доповідь головуючого-судді, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що заява підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.
Відповідно до  статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи у суді апеляційної інстанції у якості представника позивача ОСОБА_1 діяв адвокат Сніжко П.В. на підставі ордеру серії АХ № 1025600 від 25.09.2020 року (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4451, видане 15.08.2012 року Донецької обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури) виданий АО «МОДУМ» в особі Керуючого партнера Сніжко П.В. , який діє на підставі Статуту укладено Договір № 1/05-06 від 05 червня 2020 року про надання правової допомоги. 
За умовами п.1.1 договору, правова допомога надається адвокатом Клієнтові у спосіб визначений цим договором.
За правову допомогу Клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар(винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.
Пунктом 5.1 Договору визначено, що за надання правової допомоги Клієнт сплачує Виконавцю гонорар в розмірі передбаченому додатковою угодою.
20.08.2021 адвокатом Сніжко П.В. за погодженням з Клієнтом – ОСОБА_1 складено акт приймання – передачі наданої правової допомоги до Договору про надання правової допомоги № 1/05-06 від 05.06.2020 року.
У даному акті зазначено найменування видів правової та професійної правничої допомоги (послуг), що були надані ОСОБА_1 на виконання вказаного Договору на загальну суму гонорару у розмірі 10 000,00 грн.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частина 3 ст. 141 ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. 
Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. 
Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». 
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки вони є фактично понесеними.
Разом з тим колегія суддів вважає, що заява адвоката Сніжка Павла Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 щодо відшкодування витрат на правничу допомогу понесених за розгляд справи у суді апеляційної інстанцій підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. 
Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Дослідивши матеріали справи та зміст поданих заявником документів, колегія суддів вважає неспівмірним наданий адвокатом Сніжко П.В. обсяг послуг з їх вартістю (10 000,00 грн.), враховуючи фактичний вид правової допомоги (вивчення тексту апеляційної скарги; підготовку відзиву на апеляційну скаргу та подання відзиву до суду), складністю справи, затраченим часом на надання таких послуг. Підготовка до розгляду цієї справи у суді апеляційної інстанцій не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи адвоката, а тому заявлені витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру. Стягнення витрат у заявленому розмірі становить надмірний тягар для ОСОБА_2 , що суперечить принципу розподілу таких витрат.
Колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн є неспівмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг, тощо.
З урахуванням вимог розумності та справедливості, наявні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000 грн. В іншій частині вимог слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 133,134,137,141,259,270,382-384, 389,390 ЦПК України, суд , - 
ПОСТАНОВИВ:
Заяву адвоката Сніжка Павла Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.
В решті вимог заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Головуючий:                                                                                  Н.П. Пилипчук 
Судді:                                                                                              О.В. Маміна
       О.Ю. Тичкова