Ухвала
 
15 лютого 2022 року
м. Київ 
 
справа № 591/3841/20
провадження № 61-2441ск22 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргугромадської організації «Сумська обласна організація товариства сприяння обороні України» на постанову Сумського апеляційного суду від 13 січня 2022 року в складі колегії суддів: Собини О. І., Криворотенка В. І., Левченко Т. А., у справі за позовом ОСОБА_1 до громадської організації «Сумська обласна організація товариства сприяння обороні України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2021 року ОСОБА_1 із позовом до ГО «Сумська ОО ТСО України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
 
Позовні вимоги мотивовані тим, що з 01 березня 2015 року він працював на посаді заступника голови ГО «Сумська ОО ТСО України». Наказом №11-к з особового складу від 02 червня 2020 року «Про припинення трудового договору» його було звільнено з роботи у зв`язку із скороченням чисельності працівників та відмовою працювати на новій посаді на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП.
 
Позивач вважав своє звільнення незаконним, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки його не попередили за два місяці про звільнення; відсутнє техніко-економічне обґрунтування необхідності скорочення чисельності і штату працівників; роботодавець не вчинив всіх передбачених законом дій перед звільненням. Тільки 16 березня 2020 року його ознайомили з попередженням про скорочення посади заступника голови ГО «Сумська ОО ТСО України» від 29 січня 2020 року з пропозицією переведення на посаду помічник керівника організації з освітньої діяльності, транспорту та спорту з 01 січня 2020 року з посадовим окладом згідно штатного розпису. За наведених обставин, відповідачем порушено встановлений порядок вивільнення працівників, в частині виконання ним обов`язку по його працевлаштуванню.
 
Відповідач завдав йому моральної шкоди, адже відповідач не враховував його професійні якості, проігнорував його, як небажаного працівника. Незважаючи на багаторічну працю в інтересах організації відповідач залишив його без роботи в найтяжчий час для України. Такі дії відповідача завдали йому значних моральних страждань та принизили його честь, гідність, ділову репутацію. Внаслідок цього погіршився його стан здоров`я. Зважаючи на характер порушень допущених відповідачем, тривалість та глибину моральних страждань вважає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди становить 1 000 грн.
 
ОСОБА_1 просив: поновити його на роботі в ГО «Сумська ОО ТСО України» з дати звільнення на посаді заступника голови; стягнути з ГО «Сумська ОО ТСО України» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі; стягнути з ГО «Сумська ОО ТСО України» відшкодування завданої йому моральної шкоди на суму 1 000 грн; стягнути з ГО «Сумська ОО ТСО України» на його користь понесені витрати на оплату професійної правничої допомоги та судові витрати.
 
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 вересня 2021 року в складі судді: Клименко А. Я. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Сумського апеляційного суду від 13 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка була подана представником - адвокатом Ємельяненком С. В., задоволено.
 
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 вересня 2021 року скасовано та увалено нове рішення.
 
Позов ОСОБА_1 задоволено. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника голови ГО «Сумська обласна організація товариства сприяння обороні України». Стягнуто з ГО «Сумська обласна організація товариства сприяння обороні України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 червня 2020 року по 13 січня 2022 року включно в сумі 139 981,96 грн та 1 000 грн компенсації моральної шкоди. Вказано, що при виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснити утримання податків та інших обов`язкових платежів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
10 лютого 2022 року ГО «Сумська обласна організація товариства сприяння обороні України» подала касаційну скаргу на постанову Сумського апеляційного суду від 13 січня 2022 року, у якій посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить: скасувати постанову суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 756/5243/17 та у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 127/21764/17. Апеляційний суд не зазначив які саме норми процесуального права порушив суд першої інстанції та не вказав які саме обставини не з`ясував. При звільненні позивача було дотримано порядок та процедуру звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП.
 
ГО «Сумська обласна організація товариства сприяння обороні України» зазначає, що справа не є малозначною, оскільки розглядалася судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження. Справа є складною, її вирішення має важливе значення для відповідача у зв`язку з його нестабільним фінансовим положенням. Касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, оскільки висновки Верховного Суду з цих питань сприятимуть роботі судів першої інстанції щодо застосування пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП. 
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
 
Справа № 266/1391/18 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
 
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
 
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Доводи у касаційній скарзі про те, що справа не є малозначною, оскільки розглядалася судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження, не свідчить про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
У касаційній скарзі ГО «Сумська обласна організація товариства сприяння обороні України» зазначає, що справа є складною, її вирішення має важливе значення для відповідача у зв`язку з його нестабільним фінансовим положенням. Крім того вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, оскільки висновки Верховного Суду з цих питань сприятимуть роботі судів першої інстанції щодо застосування пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Проте ГО «Сумська обласна організація товариства сприяння обороні України» не обґрунтовує, чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та в чому проявляється виняткове значення для них цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для відповідача.
 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
 
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
 
Таким чином, оскаржене судове рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ГО «Сумська обласна організація товариства сприяння обороні України» подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити громадській організації «Сумська обласна організація товариства сприяння обороні України» у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Сумського апеляційного суду від 13 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до громадської організації «Сумська обласна організація товариства сприяння обороні України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              В. І. Крат
 
                                                                                                        І. О. Дундар 
 
                                                                                       Є. В. Краснощоков