ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року	Львів	Справа № 380/7851/21 пров. № А/857/21851/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :
головуючого судді                                       Большакової О.О.,
суддів                                                            Качмара В.Я., Курильця А.Р.
з участю секретаря судового засідання     Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року (суддя першої інстанції Качур Р.П., м. Львів, повний текст складено 01.11.2021)

В С Т А Н О В И В :

У травні 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.04.2021: № 00069980901, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 44542,00 грн, № 00069960901, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 44542,00 грн, № 00069950901, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 22271,00 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року позовні вимоги було задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 00069980901, № 00069960901, № 00069950901 від 08.04.2021. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2724 грн. сплаченого судового збору.
Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. Вважає його ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Обґрунтовуючи незгоду, вказав, що 15 березня 2021 року інспектори податкового органу у встановленому законом порядку провели фактичну перевірку дотримання суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 норм чинного законодавства при здійсненні торгівлі в магазині, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Під час вказаної перевірки встановлено порушенння вимог абз. 3 ч. 4 ст. 11, ч. 55 ст. 15, ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та п. 226.6 ст. 266 ПК України, а саме: зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, без наявної ліцензії на право роздрібної торгівлі такими товарами та довідки про внесення місця зберігання до ЄДР. Крім того, до перевірки не представлено прибуткові накладні, чим порушено вимоги п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, та послуг», а саме: не забезпечено облік товарних запасів за місцем їх зберігання. Вказав на те, що опис алкогольних напоїв проводився з вітрини магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також ціни взяті з цінників, зазначених на алкогольних напоях, які знаходилися на вітринах вказаного магазину.
У судовому засіданні представник апелянта Квасниця Н.Б. підтримала вимоги апеляційної скарги та надала пояснення, аналогічні викладеним в ній.
Представник позивача Антонюк І.Б. заперечив вимоги апеляційної скарги.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів. 
Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець, дата державної реєстрації: 18.04.2003, дата запису: 17.03.2008, номер запису: 24080170000002336 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: 80050 Львівська область Сокальський район село Муроване), обрав такі види діяльності: 47.89 - роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (основний); 46.38 – оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; 47.29 – роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах. З 01.01.2012 є платником єдиного податку та перебуваю на спрощеній системі оподаткування (2 група).
Відповідно до наказу Головного управління ДПС у Львівській області № 824-ПП від 09.03.2021 працівниками Головного управління ДПС у Львівській області проведена фактична перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
За результатами проведеної перевірки складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі та зберігання алкогольними напоями та тютюновими виробами № 4985/13/09.01/ НОМЕР_1 від 15.03.2021, яким встановлено, що за місцем здійснення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 проводиться зберігання алкогольних напоїв, зазначених у Додатку № 1, по ціні реалізації згідно з Додатком № 1 без марок акцизного податку встановленого зразка, чим порушено вимоги абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР, ч. 55 ст. 15 Закону № 481/95-ВР та п. 226.6 ст. 226 ПК України № 2755-VІ від 02.12.2010, а саме: зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, зберігання алкогольних напоїв без наявної ліцензії на право роздрібної торгівлі такими товарами та довідки про внесення місця зберігання до ЄДР (згідно з додатком № 1). До перевірки прихідні накладні не представлено, чим порушено вимоги п. 12 ст. 3 розділу ІІ Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995, а саме: не забезпечено облік товарних запасів за місцем їх зберігання. Тютюнові вироби в реалізації/зберіганні відсутні у вищевказаному магазині. У зв`язку із вищезазначеним в акті перевірки зроблено висновок про порушення вимог абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону № 481/95-ВР, ч. 55 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, п. 226.6 ст. 226 ПК України № 2755-VІ від 02.12.2010 та вимоги п. 12 ст. 3 розділу ІІ Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995, а саме: не забезпечено облік товарних запасів за місцем їх зберігання.
На підставі висновків акта перевірки Головним управління ДПС у Львівській області винесено податкові повідомлення-рішення про застосування фінансових санкцій:
- № 00069980901 від 08.04.2021, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за порушення п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України та ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 44542,00 грн;
- № 00069960901 від 08.04.2021, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за порушення абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 на підставі підпункту 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 ПК України та ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 44542,00 грн;
- № 00069950901 від 08.04.2021, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за порушення ч. 56 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 на підставі підпункту 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та ч. 2 ст. 17 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 22271,00 грн.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є платником єдиного податку ІІ групи спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а тому не мав вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Отже, позивач не допустив порушення пункту 12  статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Крім того, позивач не зареєстрований у встановленому порядку як суб`єкт господарювання, який здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями, ліцензія на проведення такої діяльності у позивача відсутня. Під час проведення перевірки не встановлено факту реалізації позивачем алкогольної продукції. При цьому законодавцем чітко визначено коло осіб, що підлягають притягненню до відповідальності - суб`єкти господарювання. Отже, позивач не є суб`єктом господарювання в розумінні норм  Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Матеріали справи не містять доказів та будь-якої інформації про те, які саме акцизні марки (їх кількість) та яким чином не відповідають встановленому законодавством зразку. Отже, відсутні правові підстави для застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених ч. 2  ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Суд виходив з того, що обов`язок реєстрації місця зберігання алкогольної продукції може покладатись виключно на суб`єктів підприємницької діяльності, які зареєстровані у встановленому порядку як особи, що здійснюють реалізацію алкогольної продукції, відповідно до виданих ліцензій. 
Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного. 
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Щодо порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 265/95-ВР від 06.07.1995 (далі – Закон № 265), а саме: незабезпечення обліку товарних запасів за місцем їх зберігання, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 3 Закону № 265 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.
Згідно ст.20 Закону № 265 до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.
Отже, обов`язок ведення обліку товарних запасів не може бути покладений на фізичних осіб-підприємців, які здійснюють підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування.
Як правильно зауважив суд першої інстанції, податковим органом під час проведення перевірки не встановлено факту реалізації позивачем алкогольних напоїв, матеріали справи не містять доказів отримання позивачем ліцензії на право роздрібної торгівлі такими товарами; матеріали справи не містять також доказів використання в господарській діяльності (торгівлі) алкогольних напоїв та й відповідачем не спростовано ту обставину, що алкогольні напої, які знаходились в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , «Шувар», призначались для власного споживання; вартість алкогольних напоїв, які відображені в додатку до акта перевірки та яка стала підставою для розрахунку розміру штрафних санкцій, визначена контролюючим органом за відсутності будь-якої документації.
Встановлено, що позивач є платником єдиного податку ІІ групи спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а тому не мав вести облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не порушено вимоги пункту 12 статті 3 Закону № 265, тому наявні правові підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 00069980901 від 08.04.2021, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 44542,00 грн.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі № 815/6191/15.
Щодо порушення позивачем абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 (далі - Закон № 481/95-ВР), суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.
Згідно пункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.
Підпунктом 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.
Відповідно до пункту 226.1 статті 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.
Маркуванню підлягають усі алкогольні напої з вмістом спирту етилового понад 8,5 відсотка об`ємних одиниць. Маркування вироблених в Україні алкогольних напоїв із вмістом спирту етилового до 8,5 відсотка об`ємних одиниць не здійснюється. (пункт  226.6 статті 226 ПК України).
Пунктом 226.9 вказаної статті передбачено, що немарковані вважаються: алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.
Згідно пункту 20 Положення № 1251 такими, що немарковані, вважаються алкогольні напої, тютюнові вироби, тютюновмісні вироби для електричного нагрівання (ТВЕН) за допомогою підігрівача з електронним управлінням і рідини, що використовуються в електронних сигаретах, у випадках, визначених пунктом 226.9 статті 226 Податкового кодексу України, а також алкогольні напої з марками, що мають такі пошкодження: пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення; наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція); пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів; відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів.
Відповідно до абзацу 15 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.
Встановлено, що позивач не зареєстрований у встановленому порядку як суб`єкт господарювання, який здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями, ліцензія на проведення такої діяльності у позивача відсутня.
Крім того, під час проведення перевірки не встановлено факту реалізації позивачем алкогольної продукції.
При цьому Законом №481/95-ВР визначено коло осіб, що підлягають притягненню до відповідальності - суб`єкти господарювання. 
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не є суб`єктом господарювання в розумінні норм Закону № 481/95-ВР.
Також матеріали справи не містять доказів та будь-якої інформації про те, які саме акцизні марки (їх кількість) та яким чином не відповідають встановленому законодавством зразку. Вказані обставини не висвітлені в акті перевірки, процесуальних документах та доказах, наданих відповідачем. 
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких документів працівниками податкового органу визначалась вартість алкогольних напоїв, відображених в додатку до акта перевірки, та яка стала підставою для розрахунку розміру штрафних санкцій.
Таким чином, висновки відповідача про наявність правових підстав для застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, є безпідставними та необґрунтованими.
Щодо порушення позивачем ч. 56 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно ст. 15 Закону № 481/95-ВР зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта господарювання таке місце зберігання внесене до Єдиного реєстру.
Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб-підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.
До заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.
Суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.
Отже, положеннями зазначеної статті обов`язок подання заяви про внесення місць зберігання, зокрема, алкогольних напоїв до Єдиного державного реєстру місць зберігання покладено саме на суб`єктів господарювання, які здійснюють/мають намір здійснювати реалізацію таких напоїв, для чого отримали відповідну ліцензію, а також стосується тільки тих місць зберігання алкогольних напоїв, які розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.
Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання затверджено  наказом Державної податкової адміністрації України № 251 від 28.05.2002  (далі - Порядок № 251).
Пунктом 2.2 Порядку № 251 передбачено, що заява про внесення місця зберігання спирту до Єдиного реєстру подається за формою згідно з додатком 1, а заява про внесення місця зберігання алкогольних напоїв або тютюнових виробів до Єдиного реєстру подається за формою згідно з додатком 2.
До заяви додаються: документ, що підтверджує право користування цим приміщенням, та довідка про відповідність місця зберігання спирту установленим вимогам, видана Департаментом або його регіональними управліннями, - у разі реєстрації місця зберігання спирту; нотаріально посвідчена копія ліцензії на відповідний вид діяльності, копія документа, що підтверджує право користування приміщенням (договір оренди, свідоцтво на право власності та інше).
Відповідно до ст. 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Згідно частин 1 та 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.
Отже, обов`язок реєстрації місця зберігання алкогольної продукції може покладатись виключно на суб`єктів підприємницької діяльності, які зареєстровані у встановленому порядку як особи, що здійснюють реалізацію алкогольної продукції, відповідно до виданих ліцензій.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, матеріали справи не містять доказів реєстрації позивача як суб`єкта господарювання, який здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями, ліцензія на проведення такої діяльності позивачу не видавалась. 
Таким чином, висновки відповідача про наявність правових підстав для застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених ч. 2 ст. 17 Закону України № 481/95-ВР, є безпідставними та необґрунтованими.
Отже, відповідачем належними, достатніми та допустимими доказами не спростовано доводи адміністративного позову та не доведено правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень від 08.04.2021: № 00069980901, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 44542,00 грн, № 00069960901, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 44542,00 грн, № 00069950901, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 22271,00 грн., а тому податкові повідомлення-рішення є протиправними та правомірно скасовані судом першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення  суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2021 року – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути, у разі відповідності вимогам ст.328 КАС України, оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. О. Большакова 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 14.04.2022.