Номер провадження: 22-ц/813/6295/21 
Номер справи місцевого суду: 522/12874/20
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,
за участю секретаря – Чирки Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» про поновлення на роботі, стягнення середньомісячної заробітної плати за період вимушеного прогулу та за період затримки видачі трудової книжки,,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовної заяви.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ДП «Одеський морський торговельний порт». 
Позивач просить поновити його на роботі в ДП «Одеський морський торговельний порт на посаді «змінний помічник капітана – змінний механік» підрозділу «Підрозділи підпорядковані першому заступнику директора, Портовий флот, Підмінний склад, Серія буксирів потужністю 800 л.с.», стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за період вимушеного прогулу, а також стягнути з відповідача середній заробіток за період затримки видачі позивачу трудової книжки.
Позивач мотивує вимоги тим, що 09 червня 2020 року ДП «Одеський морський торговельний порт» видало наказ про припинення трудового договору № 152К 3-2, яким позивача було звільнено з роботи 09.06.2020 року з посади «змінний помічник капітана – змінний механік» підрозділу «Підрозділи підпорядковані першому заступнику директора, Портовий флот, Підмінний склад, Серія буксирів потужністю 800 л.с.». Причина звільнення скорочення штату працівників п.1 ст. 40 КЗпП України. Однак, позивач зазначає що звільнення було здійснено без законних підстав, а саме: 
- позивач відноситься до категорії осіб, які згідно з законом користуються перевагами в залишенні на роботі;
- питання про звільнення розглядалось на засіданні профкому портового флоту за відсутності позивача та в порушення вимог ст. 43 КЗпПУ;
- позивач був ознайомлений з наказом про звільнення та отримав трудову книжку лише 06.07.2020 року;
- в порушення вимог ч.2 ст. 40 КЗпПУ позивачу не було запропоновано інша робота. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «Одеський морський торговельний порт» про поновлення на роботі, стягнення середньомісячної заробітної плати за період вимушеного прогулу та за період затримки видачі трудової книжки відмовлено в повному обсязі.
Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не досліджено докази щодо того, що відповідачем не було запропоновано всіх вакантних посад, а також не враховано його переважне право на залишення на роботі.

Відзив ДП «Одеський морський торговельний порт» на апеляційну скаргу.
У відзиві на апеляційну скаргу ДП «Одеський морський торговельний порт» вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому рішення суду необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що 09 червня 2020 року ДП «Одеський морський торговельний порт» видало наказ про припинення трудового договору № 152К 3-2, яким позивача було звільнено з роботи 09 червня 2020 року з посади «змінний помічник капітана – змінний механік» підрозділу «Підрозділи підпорядковані першому заступнику директора, Портовий флот, Підмінний склад, Серія буксирів потужністю 800 л.с.». Причина звільнення скорочення штату працівників п.1 ст. 40 КЗпП України.
У матеріалах справи наявний наказ № 110 від 03.03.2020 року «Про внесення змін до штатного розпису ДП «Одеський порт», попередження про звільнення № 02-6/130 від 04.03.2020 року та повідомлення про звільнення № 02-6/154 від 04.03.2020 року. Також наявний додаток до повідомлення про звільнення № 02-6/154 від 04.03.2020 року, в якому наведені вакантні посади для працевлаштування в ДП «Одеський морський торговельний порт». Також в матеріалах справи наявний Акт від 09.04.2020 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 був ознайомлений з наказом від 03.03.2020 року № 110, попередженням від 04.03.2020 року № 02-6/130 щодо скорочення посади, яку він займає, повідомленням від 04.03.2020 року № 02-6/154 та додатком № 1 до нього з наявними у ДП «Одеський порт» вакансіями, але ставити свій особистий підпис відмовився. 
Під час судового засідання у суді першої інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що його 04 березня 2020 року попередили про скорочення штату, але він думав, що це жарт та нічого не підписував.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Згідно із ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. 
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність порушень зі сторони ДП «Морський торговельний порт» в частині виконання вимог ч.2 ст. 40 КЗпП України.
Щодо переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд першої інстанції правильно дійшов таких висновків.
Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
Частиною другою статті 42 КЗпП України, зокрема, визначено, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.
Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.
При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо.
Доказами більш високої продуктивності праці можуть бути: виконання значно більшого обсягу робіт порівняно з іншими працівниками, які займають аналогічну посаду чи виконують таку ж роботу, накази про преміювання за високі показники у роботі тощо.
З матеріалів справи вбачається, що займана позивачем посада була скорочена відповідно до наказу № 110 від 03.03.2020 року «Про внесення змін до штатного розпису ДП «Одеський порт», окрім того, скорочувались практично усі посади підмінного складу портового флоту загальною кількістю – 27 одиниць. У зв`язку з чим позивачу було запропоновано інші вакансії, але він не скористався такою можливістю.
Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що звільнення проведено відповідачем з дотриманням вимог ст. 42 КЗпП України. 
Щодо посилання позивача на порушення вимог ст. 43 КЗпПУ, а саме те, що питання про звільнення розглядалось на засіданні профкому портового флоту за відсутності позивача, суд першої інстанції правильно вказав таке. 
Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.
Відповідно до ч.3 ст.43 КЗпП України подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.
В матеріалах справи наявний протокол засідання профкому портового флоту від 05.06.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не з`являвся на засідання профкому, на яке був запрошений по телефону, про що складений відповідний акт від 03.06.2020 року. В свою чергу від позивача ніяких доказів на спростування протоколу засідання профкому від 05.06.2020 та акту від 03.06.2020 року не надано.
Виходячи з викладеного, суд першої інстанції правильно не вбачав порушень відповідачем положень ст. 43 КЗпП України.
Щодо затримки у видачі трудової книжки з вини власника, то суд першої інстанції вмотивовано критично оцінив дане твердження позивача з таких підстав. 
За правилами п.4.1 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 року, – при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до наявних в матеріалах справи доказах, позивача було повідомлено про його звільнення. Відповідно до протоколу засідання профкому портового флоту від 05.06.2020 року позивач не з`явився на засідання профкому не дивлячись на його сповіщення. Крім того, під час судового засідання позивач підтвердив, що не підписував, що ознайомлений з наказом про звільнення, тому що був з ним не згоден, а листи направлені відповідачем свідомо не приймав. 
Відповідач в свою чергу вказує, що саме позивач уникав будь-яких контактів з ДП «Одеський порт».
Суд першої інстанції правильно наголосив, що факт є доведеним тоді, коли комплекс представлених стороною доказів дозволяє судді прийти до висновку про те, що спірний факт ймовірніше існує, аніж не існує.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази та поведінку сторін суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не надав належних доказів, що затримка видачі трудової книжки була саме з вини ДП «Одеський порт».
Безперечно, в частині застосування трудового законодавства виникають суперечності, зокрема спори про поновлення працівника на роботі у зв`язку зі звільненням його роботодавцем. У трудових відносинах працівник і роботодавець наділені певними правами та обов`язками, які можуть бути порушеними будь-якою зі сторін, однак при розгляді даної цивільної справи у суду відсутні підстави вважати що відповідачем порушені права позивача.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 на роботі в ДП «Одеський морський торговельний порт на посаді «змінний помічник капітана – змінний механік» підрозділу «Підрозділи підпорядковані першому заступнику директора, Портовий флот, Підмінний склад, Серія буксирів потужністю 800 л.с.», стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за період вимушеного прогулу, а також стягнення з відповідача середнього заробітку за період затримки видачі позивачу трудової книжки та відмовляє у задоволенні його вимог повністю.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.
Щодо доводів апеляційної скарги, то судова колегія зазначає, що у судовому засіданні, яке відбулось 08 грудня 2020 року у суді першої інстанції ОСОБА_1 під звукозапис зазначив, що 04 березня 2020 року його попередили про скорочення штату, але він думав що це жарт та нічого не підписував, а тому особисто ознайомився з вказаним 09 квітня 2020 року.
Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.
Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін. 

Повний текст судового рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Згідно із ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.
Головуючий суддя Громік Р.Д. 20 грудня 2021 увільнений від роботи, що підтверджується довідкою №361д від 20.12.2021р. відділу кадрової роботи та управління персоналом. Суддя-учасник колегії Драгомерецький М.М. перебував у відпустці з 21 по 23 грудня 2021 року включно, що підтверджується довідкою №362д від 20.12.2021р. відділу кадрової роботи та управління персоналом.
Повне судове рішення виготовлено 24 грудня 2021 року.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судове рішення виготовлено 24 грудня 2021 року.

Головуючий                                                        Р.Д. Громік

Судді:                                                        М.М. Драгомерецький

                                                               А.І. Дришлюк