Постанова
Іменем України
08 лютого 2022 року              
 
м. Київ
 
провадження №22-ц/824/2074/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Мазурик О.Ф. (суддя-доповідач),
суддів: Желепи О.В., Кравець В.А., 
при секретарі Ратушному А.В.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на рішення Шевченківського районного суду м. Києва
 
від 20 вересня 2021 року
 
в складі судді Волошина В.О.
 
у цивільній справі №761/17403/20 Шевченківського районного суду м. Києва
 
за позовом ОСОБА_1 
 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті», Публічного акціонерного товариства «Імексбанк»,
 
про припинення кредитного зобов`язання,
 
                                                В С Т А Н О В И В: 
 
В червні 2020 року позивачка - ОСОБА_1 , посилаючись на те, що належним чином виконала зобов`язання, звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про припинення кредитного зобов`язання в якому просила визнати припиненими кредитні зобов`язання, які виникли на підставі кредитних договорів №2344005/N від 19.11.2013 (далі - кредитний договір №1) та №4966642/N від 14.07.2014 (далі - кредитний договір №2) укладених між позивачем та ПАТ «Імексбанк».
Позов мотивувала тим, що 19.11.2013 та 14.07.2014 уклала кредитні договори №1 та №2 з ПАТ «Імексбанк». 16.01.2015 позивачка отримала від ПАТ «Імексбанк» повідомлення про відступлення права вимоги за вказаними кредитними договорами ТОВ «Компанія Дасті». 
Вказала, що після того як виконала зобов`язання перед новим кредитором - ТОВ «Компанія Дасті», 13.05.2020 отримала повідомлення від ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», який повідомив її, що є новим кредитором за кредитними договорами №1 та №2, оскільки договір відступлення права вимоги, який було укладено між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Компанія Дасті», визнано недійсним за рішенням суду.
Резюмувала, що оскільки на час виконання нею зобов`язань за кредитними договорами            №1 та №2 перед належним кредитором ТОВ «Компанія Дасті» договір про відступлення права вимоги, укладений між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Компанія Дасті» був дійсний і кредитні зобов`язання виконані нею в повному обсязі, а відтак, посилаючись на ст. 599 ЦК України, вважала кредитні зобов`язання за кредитними договорами №1 та №2 припиненими. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивачка, діючи через свого представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з апеляційною скаргою.
 
В обґрунтування апеляційної скарги представник посилався на те, що суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 виконала свої зобов`язанання в повному обсязі, про що отримала відповідні документи про відсутність заборгованості, копії яких знаходяться в справі.
 
Зазначив, що позивачка належним чином виконала забов`язання перед кредитором ТОВ «Компанія Дасті» ще за п`ять років до ухвалення та набрання законної сили судовим рішенням у справі №916/1253/15г від 15.08.2018, яким визнано недійсним договір відступлення права вимоги за кредитними договорами, укладеним між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Компанія Дасті».
 
Додав, що позивачка, належним чином виконала зобов`язання, тому вони є припиненими і остання не має статусу боржника за цими зобов`язаннями, а тому не має обов`язків за ними.
 
За вказаних обставин просив скасувати рішення Шевченківського районного суду                    м. Києва від 20 вересня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
 
Скориставшись наданим правом, представник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» надав письмові пояснення, в яких вказав, що  ТОВ «Компанія Дасті» не могла бути кредитором позивачки за кредитними договорами №1 та №2, оскільки договір відступлення права вимоги від 21.11.2014 визнано недійсним у судовому порядку. 
 
Зазначив, що перед належним кредитором ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»        ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань за кредитними договорами №1 та №2. Додав, що позивачка не позбавлена права повернути кошти, які вона сплатила на користь ТОВ «Компанія Дасті», шляхом звернення з відповідною вимогою до вказаного товариства або пред`явлення до нього позову про застосування наслідків недійсності правочину шляхом стягнення коштів на підставі ст. 215 ЦК України.
 
Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в ній.
Відповідачі, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідачів.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Ухвалюючи рішення про залишення позову без задоволення суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.
 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Імексбанк» укладено кредитний договорів №2344005/N від 19.11.2013 та кредитний договір №4966642/N від 14.07.2014.
26.12.2014 права вимоги за вказаними кредитними договорами були відступлені на користь ТОВ «Компанія Дасті» за договором про заміну сторони зобов`язання. 
Рішенням Господарського суду Одеської області у справі №916/1253/15г від 15.08.2018, визнано недійсним договір відступлення права вимоги за кредитними договорами, укладеним між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Компанія Дасті», в тому числі за договорами №2344005/N від 19.11.2013 та кредитний договір №4966642/N від 14.07.2014.
17.01.2020 права вимоги за вищезазначеними кредитними договорами були відступлені АТ «Імексбанк» на користь ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» за договором №115 про відступлення права вимоги. 
Згідно повідомлення ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» станом на 17.01.2020 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №2344005/N від 19.11.2013складає 33 162,73 грн, а за кредитним договором №4966642/N від 14.07.2014 - 48 918,27 грн.
Звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання припиненими кредитних зобов`язань, ОСОБА_1 посилалася на належним чином виконане нею зобов`язання за кредитними договорами №2344005/N від 19.11.2013 та №4966642/N від 14.07.2014, а саме виконання зобов`язань зі сплати коштів за кредитними договорами перед новим кредитором - ТОВ «Компанія Дасті».
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 77 ЦПК України).
Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами статей 12 та 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім  випадків, встановлених цих Кодексом.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
На підтвердження своїх доводів позивачка надала суду копії повідомлення про відступлення права вимоги за вих. 191/5229 від 16.01.2015 та вих. 191/5228 від 16.01.2015 згідно з якими новий кредитор - ТОВ «Компанія Дасті» повідомила що платежі за кредитними договорами підлягають сплаті на користь нового кредитора за наступними реквізитами банку: Банк ПАТ «ОТП БАНК», номер рахунку: НОМЕР_1 , МФО 300528. Призначення платежу: «Сплата заборгованості за Договором про надання кредиту №4966642/N від 14.07.2014 ОСОБА_1 » та відповідно «Сплата заборгованості за Договором про надання кредиту №2344005/N від 19.11.2013 ОСОБА_1 ».
Разом з тим, відповідних документів про належне виконання  зобов`язань за кредитними договорами перед ТОВ «Компанія Дасті» матеріали справи не містять, зокрема квитанції чи відповідної довідки від ТОВ «Компанія Дасті» про відсутність заборгованості за вищезазначеними кредитними договорами.
З наданого позивачкою до позовної заяви витягу з кредитної історії ОСОБА_1 за договором №4966642 вбачається, що станом на листопад 2014 року сума заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Імексбанк» становила 51 099,10 грн, у грудні сума заборгованості становила 49 796,41 грн, у січні 2015 - 0,00 грн.
При цьому зазначається, що  кредит закрито 13.05.2015. Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилалася на те, що 16.01.2015 отримала від ПАТ «Імексбанк» повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «Компанія Дасті». Позивач зазначала, що виконала зобов`язання зі сплати коштів за кредитними договорами №1 та №2 перед новим кредитором - ТОВ «Компанія Дасті».
Однак, витяг з кредитної історії не підтверджує належного виконання зобов`язання ОСОБА_1 за кредитними договорами №2344005/N від 19.11.2013 та №4966642/N від 14.07.2014 перед ТОВ «Компанія Дасті», оскільки не містить ідентифікуючої інформації за вказаними кредитами. Більше того, кредитором у витязі значиться  Імексбанк, в той час як позивач доводить належне виконання зобов`язання перед ТОВ «Компанія Дасті».
Крім того, позивачем надано лише витяг з кредитної історії відносно закриття кредитного договору №4966642, однак не подавалося доказів за договором №2344005/N від 19.11.2013.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, належним чином оцінивши докази, надані сторонами, застосувавши положення ст. 526, 599 ЦК України, та врахувавши, що матеріали справи не містять доказів виконання належним чином зобов`язання ОСОБА_1 перед              ТОВ «Компанія Дасті», дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання припиненими кредитних зобов`язань за кредитними договорами №2344005/N від 19.11.2013 та №4966642/N від 14.07.2014.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання в повному обсязі, про що свідчать документи про відсутність заборгованості, відхиляються колегією суддів з огляду на те, що витяг з кредитної історії, як вже зазначалось вище, не містить інформації про належне виконання позивачкою своїх зобов`язань за кредитними договорами №2344005/N від 19.11.2013 та №4966642/N від 14.07.2014.
 
У витязі міститься лише інформація про закриття одного з кредитних договорів, а саме договору №4966642.
 
Колегія суддів погоджується з доводами скаржника, що ОСОБА_1 могла не знати про те, що рішенням суду договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Компанія Дасті» визнано недійсним. Разом з тим належних доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитними договорами №2344005/N від 19.11.2013 та №4966642/N від 14.07.2014 перед ТОВ «Компанія Дасті»ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
 
Фактично докази та обставини, на які посилається скаржник у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції, додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні обставин судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.
 
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а  судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду в оскаржуваній частині без змін, а скарги без задоволення.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України, 
 
                                                        П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 вересня 2021 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
 
Повний текст постанови складено 08 лютого 2022 року.
 
Головуючий                                                                                                         О.Ф. Мазурик 
 
Судді                                                                                                                      О.В. Желепа
 
                                                                                                                                В.А. Кравець