Номер провадження: 22-ц/813/10712/21 
Номер справи місцевого суду: 522/23530/20
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.12.2021                                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Цюри Т.В.,
учасники справи: 
позивач – Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,
відповідач – ОСОБА_1 , 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року у складі судді Свяченої Ю.Б., 
в с т а н о в и в:
У грудні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтований тим, що 29.04.2011 між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит, який з урахуванням збільшення становив 17500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення взятих на себе зобов`язань за договором відповідач умови договору не виконала, у зв`язку з чим станом на 02.11.2020 виникла заборгованість в загальному розмірі 38123,25 грн. з яких: 32421,96 грн.–заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 32421,96 грн.-заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5701,29 грн.- заборгованість за простроченими відсотками.
Заочним рішенням  Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг № б/н від 29.04.2011 у розмірі 32421,96 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту та судовий збір у розмірі 1786,70 грн, в задоволенні решти позову відмовлено.
Не погодившись з зазначеним рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення відсотків та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк», в іншій частині рішення залишити без змін.
В апеляційній скарзі апелянт послався на те, що суд не звернув увагу на те, що відповідач підписав довідку про умови кредитування в якій зазначена базова процентна ставка 2,5% на місяць, що становить 30% річних. Вказане свідчить про те, що сторони узгодили розмір базової процентної ставки. Суд першої інстанції, безпідставно у оскарженому рішенні послався на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17.Суд не прийняв до уваги той факт, що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів.
Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Враховуючи наведене, справа розглянута в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинного ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає в повній мірі.
Апелянт оскаржує рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків, а тому в іншій частині рішення не переглядається.
Матеріали справи свідчать, що 29.04.2011 відповідач підписала Анкету-заяву, якою погодилася на приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.
Одночасно 29.04.2011 відповідач також підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.18).
В довідці зазначено, що базова процентна ставка в місяць (нараховується на залишок непростроченої заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів на рік) -2,5%. Строк внесення місячного платежу до 25 числа місяця, наступного за звітним. 
До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. 
Довідкою АТ КБ «Приватбанк» стверджується, що відповідачу було відкрито рахунок та видавано кредитні картки, а саме: 29.04.2011 № НОМЕР_1 строком дії до 02/15; 03.11.2014 № НОМЕР_2 строком дії до 10/18; 05.11.2018 № НОМЕР_3 строком дії до 03/22. 
З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я відповідача вбачається, що кредитний ліміт відповідача неодноразово змінювався.
Вказані обставини свідчать про те, що відповідач отримувала від банку кредитні кошти та користувалася ними, розрахунок заборгованості та виписки про рух коштів по карткам відповідача підтверджують факт несвоєчасного повернення нею коштів банку.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Як зазначено вище, відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої отримала кредитну картку «Універсальна».
Відповідно до вказаної заяви відповідач погодилася, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. 
Відповідач також підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», яка містить умови щодо розміру процентної ставки, порядку нарахування та сплати процентів, порядку погашення заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів.
Отже, з огляду на підписання позичальником одночасно з анкетою-заявою довідки про умови кредитування, слід дійти висновку, що сторони погодили умови договору по нарахуванню процентів, а відтак, висновок суду першої інстанції про те, що сторони не погодили умови кредитування - не ґрунтується на матеріалах справи, а доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними.
У зв`язку з наведеним, недоречним є посилання суду першої інстанції на правовий висновок, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.
Статтею 1048 ЦК України закріплено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.
У справі що розглядається, позивач просив стягнути з відповідача 5701,29 грн. відсотків за користування кредитом, нарахованих у відповідності до умов довідки, підписаної відповідачем.
Як зазначено вище, довідка позичальника дійсно містить умови нарахування процентів за користування кредитними коштами, розмір яких становить 2,5% в місяць, що становить 30,00% річних.
Згідно з частиною третьою статті 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України.
Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення.
Разом з тим позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачем, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку.
Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 у справі N 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.
Такої ж позиції притримується Верховний Суд в постанові від 28 березня 2018 року у справі N389/3409/16-ц.
Однак, як вбачається з наданого банком розрахунку, з 01.09.2014 банк в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки до 34, 80 % (в подальшому 43,20%) річних, при цьому матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідача про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, а тому таке збільшення є незаконним.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 29.08.2014 (останній день застосування банком процентної ставки в розмірі, що погодили сторони) загальний залишок заборгованості за відсотками становив 69,63 грн. Тому з урахуванням наведеного, вимоги про стягнення заборгованості за процентами підлягають частковому задоволенню та з ОСОБА_1 слід стягнути на користь банку проценти за користування кредитними коштами в розмірі 69,63 грн., в задоволенні вимоги про стягнення залишку заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість у розмірі 5 631,66 грн. у зв`язку із застосуванням банком збільшеної в односторонньому порядку процентної ставки, слід відмовити.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, заочне рішення скасуванню в частині відмови в задоволенні позову, з ухваленням у цій частині нового про часткове задоволення позовних вимог та з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість по відсоткам за користування кредитом станом на 02.11.2020 у розмірі 69,63 грн. 
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384  ЦПК України, суд,
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково. 
Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2021 рокускасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та ухвалити в цій частині нове рішення.
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 69,63 грн.
В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 5 631,66 грн. відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: 

            Судді: