ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

25 січня 2022 року 	м.Суми	

Справа №591/7900/21 
Номер провадження 22-ц/816/93/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Левченко Т. А. 
з участю секретаря судового засідання – Кияненко Н.М.
у присутності :
заявниці ОСОБА_1 ,
заінтересованої особи – ОСОБА_2 та його представника адвоката Луніка Тараса Ярославовича ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 листопада 2021 року, ухвалене у складі судді Клименко А.Я. у м. Суми, 
у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, 

                                                         в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з указаною заявою, яку мотивувала тим, що вона та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, проживали за адресою АДРЕСА_1 . Наразі заявниця тимчасово проживає/перебуває за адресою АДРЕСА_2 у КУ “Центр матері та дитинства”. 
Її чоловік вчиняє психологічне і фізичне насильство в сім`ї. З даного приводу заявниця неодноразово зверталась до поліції, зокрема 17 вересня 2021 року стосовно ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис строком на 5 діб (вчинення домашнього насильства). Однак, образи і фізичне насилля щодо заявниці з боку чоловіка не припиняються. 
З метою забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо неї, ОСОБА_1 просила суд застосувати до кривдника обмежувальний припис строком на шість місяців.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 02 листопада 2021 року заява  ОСОБА_1 задоволена, видано обмежувальний припис, який забороняє ОСОБА_2 : 
1) наближатися на відстань ближче ніж на 1 км до місця тимчасового проживання/перебування: АДРЕСА_2 (КУ “Центр матері та дитинства” до постраждалої особи ОСОБА_1 ;
2) наближатися на відстань ближче ніж 1 км до місця частого відвідування (навчання дітей) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 : Комунальна установа Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №6, м. Суми, Сумської області (адреса: м. Суми, вул. СКД, 7), Сумський дошкільний навчальний заклад (ясла- садочок) №14 "Золотий півник" (адреса: м. Суми, вул. Прокоф`єва 15);
3) особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона з дітьми за власним бажанням перебуває/проживає у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;
4) вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Встановлено строк дії обмежувального припису - шість місяців.
У апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що заявниця не надала жодних доказів вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_2 після 22 вересня 2021 року, доводи ОСОБА_1 про її звернення до правоохоронних органів із заявами про вчинення чоловіком адміністративних правопорушень не є достатнім підтвердженням вчинення щодо неї домашнього насильства, та не може мати наслідком застосування судом заходів щодо протидії домашньому насильству, аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 29 серпня 2019 року у справі № 640/23804/18, від 02 вересня 2020 року у справі №635/4854/19, від 08 квітня 2020 року у справі №336/5627/19. Судом також не враховано, що ОСОБА_2 жодного разу не притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Заявник стверджує, що неодноразове звернення ОСОБА_1 до різних органів свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявницею та заінтересованою особою, але не підтверджує факт вчинення щодо неї психологічного насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування щодо особи спеціальних заходів. Крім того, застосування обмежувального припису також порушує права батька на участь у вихованні дітей. Апелянт зауважує, що в межах міської інфраструктури радіус в 1 кілометр охоплює значну кількість вулиць та об`єктів інфраструктури, які мають соціальне значення, тому заборона такого змісту становить заявнику перешкоду, зокрема, для проживання у квартирі за місцем реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки житло знаходиться на відстані менше ніж 300 метрів від КУ Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №6 (м. Суми, вул. СКД, 7) та Сумського дошкільного навчального закладу (ясла- садочок) №14 "Золотий півник" (м. Суми, вул. Прокоф`єва 15).
Письмового відзиву на апеляційну скаргу в установлений строк ОСОБА_1 до апеляційного суду не подала.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника – адвоката Луніка Т.Я., який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 15 вересня 2012 року (а.с. 3).
Від шлюбу мають двох дітей: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4-5).
Сторони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , на час звернення до суду із заявою ОСОБА_1 тимчасово проживала/перебувала у КУ «Центр матері та дитинства» за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство (психологічне та фізичне) щодо своєї дружини ОСОБА_1 , вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів.
17 вересня 2021 року видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 серія АА №106017 строком на 5 діб (вчинення домашнього насильства фізичного та психологічного). Зі змісту припису вбачається, що ОСОБА_2 кричав, ображав, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував розправою, дав заявниці ляпаса по обличчю (а.с. 6).
Встановлено, що протягом 2021 року ОСОБА_2 не притягався до адміністративної відповідальності за статтею 173-2 КУпАП, провадження у справах №591/6808/21 та № 591/6839/21 про адміністративне правопорушення, за протоколами складними відносно ОСОБА_2 за частиною 1 вказаної статті КУпАП, від 07 вересня 2021 року та від 17 вересня 2021 року закриті у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення постановами Зарічного районного суду м. Суми від 21 вересня 2021 року та від 27 вересня 2021 року відповідно.
Зі змісту вказаних судових рішень вбачається, що судом не було встановлено складу адміністративного правопорушення через суттєві недоліки протоколів, які не відображають всіх істотних ознак правопорушення, зокрема, не містять відомостей про те, що в наслідок вчиненого діяння була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого або могла бути завдана така шкода. 
Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - особи, які мають спільну дитину (дітей).
Стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає домашнім насильством - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 та пунктом 1 частини 1 статті  26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа або її представник.
Згідно положень пункту 7 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Як зазначено у статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема: постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Таким чином, зважаючи на наведені вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.
Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство (психологічне та фізичне) щодо своєї дружини ОСОБА_1 .
В ході судово-медичного обстеження (акт №728) громадянки ОСОБА_1 , проведеного 06 вересня 2021 року в приміщенні СОБСМЕ з метою фіксації наявних тілесних ушкоджень, виявлені ушкодження: синці по задній поверхні правого передпліччя в проекції променево-зап`ясткового суглобу, по зовнішній боковій поверхні правого стегна, по зовнішній боковій поверхні правої гомілки. ОСОБА_1 пояснила, що 01 вересня 2021 року приблизно після 21 години вдома чоловік штовхав руками на дитяче ліжко, хапав за горло. За медичною допомогою не зверталась, скаржилась на біль в правій руці та нозі (а.с. 15).
07 вересня 2021 року відносно ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 684314 від 07 вересня 2021 року, за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_2 01 вересня 2021 року о 20 годині 00 хв. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме: ображав нецензурною лайкою, чим спричинив психологічний тиск.
17 вересня 2021 року відносно ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 684376, за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_2 17 вересня 2021 року о 09 год. 20 хв. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 . вчинив діяння, передбачене п.п. 14 п.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» відносно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у висловлюванні у її бік нецензурною лайкою, образ, погроз фізичною розправою, а також дав ляпаса по обличчю, на прохання припинити дії не реагував, чим вчинив психологічне та фізичне насильство.
20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 зверталась за медичною допомогою до пункту ургентної допомоги нейрохірургічного відділення Сумської обласної лікарні, за наслідками огляду та рентгенографії черепа (мозковий відділ) встановлено діагноз: забій м`яких тканин голови без кістково-травматичних змін (а.с. 14).
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 , який чинив відносно неї психологічне та фізичне насильство, вона вимушена була разом із малолітніми дітьми залишити місце проживання за адресою АДРЕСА_1 та звернутися по допомогу до Сумського міського центру соціальних служб і за їх направленням вона разом із дітьми була тимчасово поселена до комунальної установи «Центр матері та дитини» де на даний час і проживає.
Враховуючи те, що заявницею доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факт систематичного вчинення ОСОБА_2 відносно неї домашнього насильства, зважаючи на факт існування між заявником та заінтересованою особою неприязних стосунків, оцінивши ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про видачу обмежувального припису.      
Проте, забороняючи заінтересованій особі наближатися до проживання/перебування заявниці на відстань одного кілометра суд першої інстанції не врахував щільності забудови у межах міста та кількості об`єктів інфраструктури, які мають соціальне значення, зокрема і для заінтересованої особи. 
За таких обставин, з метою дотримання балансу прав сторін, недопущення обмеження заінтересованої особи у праві користування послугами об`єктів соціальної інфраструктури, колегія суддів дійшла висновку про те, що заборону наближатися до місця проживання/перебування заявниці слід обмежити відстанню 100 метрів, що є достатнім заходом для гарантування безпеки постраждалої особи.
Крім того, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині доведеності підстав для заборони ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче ніж 1 км до місця частого відвідування (навчання дітей) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 : Комунальна установа Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №6, м. Суми, Сумської області (адреса: м. Суми, вул. СКД, 7), Сумський дошкільний навчальний заклад (ясла-садочок) №14 "Золотий півник" (адреса: м. Суми, вул. Прокоф`єва 15), оскільки матеріали справи не містять доказів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо своїх малолітніх дітей.
Відповідно до положень ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відповідно до ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості (принцип 6 Декларації прав дитини, прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року).
Разом з тим, застосовуючи обмежувальний припис суд має забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що не підлягає застосуванню такий захід тимчасового обмеження, як заборона  ОСОБА_2  наближатися на відстань ближче ніж 1 км до місця частого відвідування (навчання дітей)  ОСОБА_3 та  ОСОБА_4 : Комунальна установа Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №6, м. Суми, Сумської області (адреса: м. Суми, вул. СКД, 7), Сумський дошкільний навчальний заклад (ясла-садочок) №14 "Золотий півник" (адреса: м. Суми, вул. Прокоф`єва 15), оскільки вказана заборона обмежує  ОСОБА_2  у здійсненні та реалізації ним його батьківських прав щодо його спільних із заявницею дітей, оскільки матеріалами справи не містять відомостей про те, що батько чинить домашнє насильство щодо дітей.
З цих же мотивів підлягає зміні пункт третій обмежувального припису з викладенням його у наступній редакції: заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває/проживає у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.
Відповідно до п. 2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає нормам законодавства та підлягає зміні.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376,  381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 листопада 2021 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції:
Заяву  ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.
Видати стосовно ОСОБА_2 обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_2 :
1) наближатися на відстань ближче ніж на 100 метрів до місця тимчасового проживання/перебування: АДРЕСА_2 (КУ “Центр матері та дитинства” до постраждалої особи ОСОБА_1 ;
2) особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває/проживає у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;
3) вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Встановити строк дії обмежувального припису - шість місяців.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 25 січня 2022 року.

Головуючий -                                                                                О. І. Собина

Судді:                                                                                          В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко