ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/18569/21	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В. 	
Провадження № 33/817/49/22 	Доповідач - Ваврів І.З.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Ваврів І.З. 
з участю: особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 
захисника Вітіва В.А. 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Вітіва В.А., в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2021 року, 

в с т а н о в и в:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Як визнав суд, 08 жовтня 2021 року о 00 год. 37 хв., на автодорозі Р-39 2 км. в с. Біла Тернопільського району Тернопільської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alсotest 7510» №ARLM-0300 (повірка дійсна до 12 квітня 2022 року), та огляду в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР водій категорично відмовився. 
       
       В апеляційній скарзі адвокат Вітів В.А., що діє в інтересах ОСОБА_1 , не погоджується з прийнятим судом першої інстанції рішенням у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
       На думку апелянта, судом не дано оцінку того, що 08.10.2021 року ОСОБА_2 не керував транспортним засобом.
       Звертає увагу, що відеозапису зупинки транспортного засобу в матеріалах справи немає.
       На думку апелянта, відеофайли, які долучені до матеріалів справи, є переривчасті і не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
       Посилаючись на практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, вважає, що при оцінці доказів по справі        суд першої інстанції не дотримався критерію доведення вини “поза розумним сумнівом”.
       Просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2021 року і закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

       Заслухавши захисника особи, яку притягнено до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Вітіва В.А., який підтримав подану подану апеляційну скаргу та просить її задовольнити; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
       Аналіз матеріалів справи та безпосередньо рішення місцевого суду, яке оскаржується апелянтом, дає підстави для висновку, що суд, розглядаючи дану справу, дотримався положень статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи в учиненні адміністративного правопорушення. 
       Апеляційний суд констатує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції проведено у відповідності до розділу IV КУпАП, яким регламентовано порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення.

Висновок суду про винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України доведений належним чином перевіреними, оціненими та викладеними у постанові суду доказами.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 467324 ОСОБА_1 08 жовтня 2021 року о 00 год. 37 хв., на автодорозі Р-39 2 км. в с. Біла Тернопільського району Тернопільської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний номерний знак « НОМЕР_1 », з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Drager Alсotest 7510» №ARLM-0300 (повірка дійсна до 12 квітня 2022 року), та огляду в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР водій категорично відмовився. 
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст.254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст.255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими судом по справі.
       Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Як слідує з матеріалів справи, одним з таких доказів, яким обґрунтовано винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є відеозаписи з нагрудних камер працівників патрульної поліції, які були предметом дослідження як суду першої, так і апеляційної інстанції іякими зафіксовано, що працівники поліції, встановивши у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували останньому пройти огляд на стан сп`яніння на місці події за допомогою приладу газоаналізатора “Драгер”, або у закладі охорони здоров`я, від чого останній відмовився у категоричній формі.

Твердження апелянта про недотримання працівниками поліції вимог “Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису”, затвердженої Наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026, вважаю безпідставними, оскільки наведені ним міркування з цього приводу носять суб`єктивний характер і не підтверджені доказами, які б з технічної точки зору могли поставити під сумнів достовірність проведеного відеозапису.

Наявність ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 стверджується направленням на огляд водія транспортного засобу в КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР, в якому працівник поліції зазначив ознаки алкогольного сп`яніння водія - різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук.

Відсутність на відеозаписах, долучених до матеріалів справи, безпосередньо моменту зупинки транспортного засобу, на чому наголошує апелянт, не спростовує самого факту керування ОСОБА_1 цим транспортним засобом.
       Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 знаходився на місці водія транспортного засобу, коли до нього підійшли працівники поліції. Крім того, під час спілкування з працівниками поліції, коли йому було запропоновано пройти огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 не вказував на будь-кого іншого, хто керував транспортним засобом. 
Натомість, характер його поведінки після вимоги працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння свідчить, що саме він керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний номерний знак « НОМЕР_1 », за кермом якого він знаходився.
Апеляційний суд критично оцінює показання допитаного свідка ОСОБА_3 про те, що саме він керував транспортним засобом за вказаних вище обставин, оскільки свідок не навів переконливих доводів стосовно того, чому він, знаходячись на місці події, не повідомив це працівникам поліції.
Окрім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , на час зупинки його працівниками поліції, стверджується також постановою про адміністративне правопорушення серії ГАО № 4874280 від 08.10.2021 року відносно ОСОБА_1 , відповідно до якої його визнано винним за порушення вимог п.11.5 ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. 
Тому, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував є непереконливі.
Оскарження ОСОБА_1 вищевказаної постанови про адміністративне правопорушення серії ГАО № 4874280 від 08.10.2021 року не може свідчити про неналежність її як доказу, оскільки відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, що є порушення вимог п.2.5 ПДР України, не пов`язана з притягненням його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. 

Посилання апелянта на судову практику, наведену ним в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки наведені ним приклади носять узагальнюючий характер і стосуються інших обставин справи, а висновок суду першої інстанції, який базується на сукупності досліджених доказів, не залишає сумніву у доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, поза розумним сумнівом.

Долучене апелянтом до матеріалів справи експертне дослідження від 27.01.2022 року № ЕД-19/120-22/1054-ФП, за змістом якого експерт не міг встановити державний номерний знак транспортного засобу, зображеного на відеофайлах з бодікамер поліцейських, не спростовує факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та подальшої відмови від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан спітніння, що стверджується належними та припустимими доказами, які були досліджені судом першої та апеляційної інстанцій. 
Окрім того, апеляційний суд зазначає, що вказане експертне дослідження є спірним з огляду на те, що інформація, зафіксована на відеофайлах з бодікамер поліцейських, що були предметом дослідження суду, дає можливість ідентифікувати номерний знак транспортного засобу, за керування яким з ознаками сп`яніння і відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності. 

       При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 

       Виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та кваліфікація його дій за ч.1 ст.130 КУпАП є правильним. 

Жодних аргументованих доводів, які б викликали сумніви у об`єктивності оцінки доказів зроблених судом першої інстанції на підставі вищевказаних матеріалів справи, апелянтом не надано і не здобуто таких в процесі апеляційного розгляду.
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого ним правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини та інших обставин справи.

З урахуванням наведеного, приходжу до висновку, що постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2021 року відносно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, про що ставить питання апелянт, не вбачаю. 

Керуючись ст.294 КУпАП, — 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, адвоката Вітіва В.А. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2021 року щодо ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя