ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2021 р.	Справа № 440/6754/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2021, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, м. Полтава по справі № 440/6754/21
          за позовом         Керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області  
          до         Полтавської міської ради ,         Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради ,         Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1                 
          про визнання протиправним та скасування окремих положень рішення,
ВСТАНОВИВ:
Керівник Полтавської окружної прокуратури в інтересах держави в особі територіальної громади міста Полтави (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Полтавської міської ради (далі – відповідач-1), Управління з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради (далі – відповідач-2), Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі – відповідач-3), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати пункти 1, 2, 4 рішення Полтавської міської ради від 19.03.2021 "Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності" в частині продовження розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності на території м. Полтава, продовження дії особистого строкового земельного сервітуту та паспорту прив`язки на наступну тимчасову споруду згідно з додатком 1 до рішення ФОП ОСОБА_1 (№ 1) стаціонарна тимчасова споруда - торговельний павільйон на земельній ділянці площею 73 кв.м. за кадастровим номером 5310137000:18:001:0474 по АДРЕСА_1 на зупинці громадського транспорту "Сади-1";
- визнати протиправним та скасувати паспорт прив`язки № 01-02-01-17/2593-1369 від 16.10.2015;
- стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати із сплати судового збору у сумі 4540,00 грн.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 повернуто позовну заяву Керівника Полтавської окружної прокуратури в інтересах держави в особі територіальної громади міста Полтава до Полтавської міської ради, Управління з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради, ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування окремих положень рішення позивачеві.
Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 року у справі № 440/6754/21 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що захист інтересів держави в особі територіальної громади міста має здійснювати відповідна міська рада, проте у разі, коли саме цей орган місцевого самоврядування вчинив дії у виді прийняття рішення, яке є незаконним та порушує інтереси держави в особі територіальної громади міста, правомірним є звернення до суду прокурора та визначення міської ради відповідачем, іншого органу місцевого самоврядування, який би міг здійснити захист інтересів держави в особі територіальної громади міста не існує, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 31.03.2021 у справі № 922/3272/18.
Відповідачем-1 надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи  апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що прокурором не доведено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, не здійснює або не належним чином здійснює захист інтересів у сфері містобудівної діяльності, оскільки з жодними зверненнями щодо порушень законодавства у сфері містобудування та архітектури прокурор до Управлінням з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради не звертався.
А тому у прокурора були відсутні підстави дійти висновку щодо нездійснення або здійснення неналежним чином відповідальним органом своїх повноважень щодо нагляду та контролю у цій сфері.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно змісту позовної заяви, колегією суддів встановлено, що прокурор звернувся до суду з позовом до Полтавської міської ради, Управління з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати пункти 1, 2, 4 рішення Полтавської міської ради від 19.03.2021 "Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності" в частині продовження розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності на території м. Полтава, продовження дії особистого строкового земельного сервітуту та паспорту прив`язки на наступну тимчасову споруду згідно з додатком 1 до рішення ФОП ОСОБА_1 (№ 1) стаціонарна тимчасова споруда - торговельний павільйон на земельній ділянці площею 73 кв.м. за кадастровим номером 5310137000:18:001:0474 по АДРЕСА_1 на зупинці громадського транспорту "Сади-1";
- визнати протиправним та скасувати паспорт прив`язки № 01-02-01-17/2593-1369 від 16.10.2015;
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи:
1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;
2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником);
3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;
4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;
5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними);
6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
З аналізу вищевказаної норми слідує, що при визначенні належного позивача у справі, суд повинен перш за все з`ясувати чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства.
В обґрунтування апеляційної скарги заявником зазначено, що у даному випадку інтереси держави полягають у неправомірному набутті, на підставі рішення органу місцевого самоврядування, суб`єктом господарювання земельної ділянки у користування та протиправне подальше розміщення тимчасової споруди посеред проїжджої частини дороги, що становить загрозу забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міста Полтава, а хаотичне розміщення споруди, що перевищує гранично допустиму визначену законом площу, паплюжить зовнішній вигляд міста та підриває матеріальну і фінансову основу місцевого самоврядування, якою згідно ст. 142 Конституції України, в тому числі, є земля, що перебуває у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, що в свою чергу завдає істотної шкоди інтересам держави, яка згідно ст. 7 Конституції України гарантує місцеве самоврядування. 
При цьому, прокурор посилається на практику Верховного Суду у справах №922/3272/18, №912/2385/18, № 587/430/16-ц, які розглянуті судами в порядку господарського та цивільного судочинства. 
Земельний кодекс України право земельного сервітуту визначає як право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). 
Відповідно до ч. 1 ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.
Колегія суддів зазначає, що судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом.
Згідно пунктів 1, 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:
у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно із частиною четвертою статті 11 ЦК України у випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Отже, рішення суб`єктів владних повноважень, до яких належать, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть бути підставами виникнення/припинення цивільних прав та обов`язків.
До способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 цього Кодексу).
Колегія суддів зазначає, що за висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12.02.2019 року у справі № 905/2765/17 орган місцевого самоврядування, реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, відповідно до  статті 5 ЗК України  має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими він вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження  землею, тобто є рівноправним суб`єктом земельних відносин. При цьому, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що предмет спору - правомірність припинення договору особистого строкового сервітуту та, як наслідок, демонтаж малої архітектурної форми (торговельного павільйону), стосується приватних інтересів суб`єкта підприємницької діяльності, має цивільно-правову природу.
Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.
При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.
Враховуючи суб`єктний склад даних правовідносин, предмет спору та характер спірних  правовідносин, а саме те, що спір стосується рішення міської ради в частині продовження розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності на території м. Полтава, продовження дії особистого строкового земельного сервітуту (право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою) та паспорту прив`язки на тимчасові споруди  Малого приватного підприємства "Гала", який також є відповідачем у справі, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для звернення до суду прокурора в інтересах держави з даним позовом, оскільки судом не було з`ясовано чи належить дану позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства. 
Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення питання, а отже ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 року по справі № 440/6754/21  підлягає скасуванню з направленням справи до суду  першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області  задовольнити частково.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 29.06.2021 по справі №440/6754/21  скасувати.
Справу № 440/6754/21 за позовом Керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області до Полтавської міської ради, Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  про визнання протиправним та скасування окремих положень рішення направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    З.О. Кононенко   	
Повний текст постанови складено  22.12.2021 року