УХВАЛА

28 січня 2022 року 
м. Київ

cправа №  910/19622/20 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Львова Б. Ю., розглянувши матеріали касаційної скарги Антимонопольного комітету України (далі - Комітет)
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021
зі справи № 910/19622/20
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Малороганський молочний завод» (далі - Товариство)
до Комітету
про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2021 (згідно з відміткою «Укрпошта Стандарт») Комітет звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою від 24.12.2021 № 300-20.3/02-18508, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021, а рішення господарського суду міста Києва від 22.06.2021, яким у задоволенні позову Товариству відмовлено повністю, - залишити без змін. 

За результатами розгляду матеріалів поданої скарги касаційний суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; Кодекс) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Так, відповідно до абзацу першого частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Приписами частини третьої статті 311 ГПК України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити зазначення норми права (пункт, частина, стаття), щодо якої відсутній висновок її застосування, із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтуванням необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

У касаційній скарзі Комітет зазначає, що: «…підставами для касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування норм матеріального та процесуального права в частині перевірки доказів, використаних Комітетом під час розгляду справи про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції для доведення наявності порушення у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, з урахуванням вимог статті 41 Закону України «Про захист економічної конкуренції», специфіки порушення, передбаченого статтею 15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», безпідставне проспективне застосування судом апеляційної інстанції положень Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11.10.2018 № 490 «Про затвердження порядку відбору зразків та їх перевезення (пересилання) до уповноважених лабораторій для цілей державного контролю та «Форми акта відбору зразків» з одночасним неврахуванням вимог статей 79, 86, 236 ГПК України, що призвело до неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, стосовно чого відсутній правовий висновок Верховного Суду».

Проте подана касаційна скарга хоч і містить посилання на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, однак не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, оскільки не містить належного обґрунтування, щодо якої норми (пункт, частина, стаття) відсутній висновок Верховного Суду про її застосування саме у подібних правовідносинах, а також обґрунтування, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися. Також відсутні посилання на передбачені у пунктах 1 - 4 частини другої статті 287 ГПК України підстави касаційного оскарження судових рішень щодо неврахуванням вимог статей 79, 86, 236 ГПК України, що призвело до неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням наведеного касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.

Отже, суд касаційної інстанції зазначає, що Комітету необхідно усунути недоліки касаційної скарги шляхом подання заяви про усунення недоліків, виконавши вимоги пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, а саме: зазначити норму права (пункт, частина, стаття), єдину практику застосування якої необхідно сформувати, із конкретизацією правовідносин, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання, та обґрунтувати, у чому полягає його неправильність.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Антимонопольного комітету України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 зі справи № 910/19622/20  залишити без руху.

2. Надати Антимонопольному комітету України строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Документи про усунення недоліків надсилати на адресу: 01016, м. Київ, вул. О. Копиленка, 6. 

3. Роз`яснити Антимонопольному комітету України, що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                                     Б. Львов