ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" січня 2022 р.           Справа№ 910/13604/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Попікової О.В.
суддів:            Корсака В.А. 
          Євсікова О.О. 

 розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"
на рішення Господарського суду міста Києва 24.11.2020 (повний текст складено 30.11.2020)
у справі №910/13604/20 (суддя Турчин С.О.) 
за позовом Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"
до Фізичної особи-підприємця Патарая Артура Борисовича
про стягнення 24728,71 грн.

за участю секретаря судового засідання: Звершховської І.А.,
в судовому засіданні взяли участь представники:
- позивача Решетило Р.Г., адвокат;
- відповідача повідомлений, але не з`явився; 

ВСТАНОВИВ:
Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" (надалі позивач/скаржник/КП "Київтранспарксервіс") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Патарая Артура Борисовича (надалі відповідач/ФОП) про стягнення 6281,71 грн. заборгованості, з яких: 6006,00 грн. - сума основного боргу за березень 2020 року, 213,98 грн. - пеня, 49,72 грн. - 3 % річних, 12,01 грн. - інфляційні втрати.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №ДНП-2018-01/03 від 07.02.2018 про надання права експлуатації фіксованих місць паркування.
12.10.2020 позивач звернувся із заявою про збільшення позовних вимог про стягнення 24 728,71 грн., з яких: 24 453,00 грн. - основний борг, 213,98 грн. - пеня, 49,72 грн. - 3% річних, 12,01 грн. - інфляційні втрати, яка прийнята судом до розгляду.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.11.2020 позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП Патарая Артура Борисовича на користь КП "Київтранспарксервіс" заборгованість у сумі 18 447,00 грн. та судовий збір у сумі 1585,72 грн. В іншій частині позову відмовлено (в частині стягнення заборгованості за березень 2020 року та нараховані на розмір заборгованості інфляційні, річні та пеня).
Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив з того, що заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 18 447,00 грн. підтверджується матеріалами справи, а доказів оплати заборгованості відповідачем не надано. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у сумі 6006,00 грн. (за березень 2020 року) за актом надання послуг №2730 від 31.03.2020 суд визнав необґрунтованими з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів направлення позивачем відповідачу вказаного акту, оскільки у такому випадку відповідач був позбавлений можливості надати свої заперечення чи мотивовану відмову щодо   надання та отримання ним послуг за вказаним актом, а тому відсутні передбачені у договорі обставини, за яких послуги вважаються прийнятими без зауважень. У зв`язку з відмовою у задоволенні вказаної вимоги, місцевим господарським судом відмовлено у задоволенні й вимог про стягнення пені, 3 % річних та   інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість за березень 2020 року.   
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2021 апеляційну скаргу КП "Київтранспарксервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2020 у справі №910/13604/20 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2020 у справі №910/13604/20 скасовано. Прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог повністю.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 28.10.2021 касаційну скаргу КП "Київтранспарксервіс" задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.07.2021 у справі №910/13604/20 скасовано. Справу №910/13604/20 передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Корсак В.А., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.11.2021 розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" на рішення Господарського суду міста Києва 24.11.2020 у справі №910/13604/20 вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 розгляд справи №910/13604/20 призначений на 31.01.2022 у судовому засіданні.
У судовому засіданні 31.01.2022 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення у оскаржуваній частині скасувати і в цій частині прийняти нове рішення, яким задовольнити позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за березень 2020 року, а також нараховані на заборгованість пеню, 3% річних та інфляційні втрати. В обґрунтування підстав апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не були враховані надані для огляду позивачем докази направлення відповідачу акту приймання-передачі за березень 2020 року. Крім того, скаржник зазначає, що умови договору, укладеного між позивачем та відповідачем надають можливість останньому самому вирахувати вартість отриманих послуг та оплатити їх, навіть без отримання акта приймання-передачі від позивача.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 статті 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.
Частинами 1 та 2 статті 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Обсяг вимог апеляційного оскарження - це визначений скаржником, а у випадках, передбачених процесуальним законом, напрям та зміст перевірки судового рішення. Межами апеляційного перегляду процесуальний закон визначає повноваження суду апеляційної інстанції за результатами розгляду вимого апеляційної скарги, вихід за межі яких в разі неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права допускається виключно в межах заявленого скаржником обсягу апеляційного оскарження судового рішення.
Як вказувалось вище, у даній справі рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2020 про часткове задоволення позову, ухвалене за результатом вирішення спору по суті, було оскаржене до суду апеляційної інстанції позивачем в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 6  006,00 грн. заборгованості за березень 2020 року та нарахованих на вказану суму заборгованості пені, 3% річних та інфляційних.
Виходячи із наведених норм, враховуючи межу оскарження позивачем судового рішення у даній справі, останнє переглядається судом апеляційної інстанції виключно в межах доводів апеляційної скарги - тобто в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 07.02.2018 між позивачем (сторона-1 за договором) та ФОП Патараєю Артуром Борисовичем (сторона-2 за договором) укладений договір про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування № ДНП-2018-01/03 (далі - договір), відповідно до умов якого:
- сторона-1 надає за плату стороні-2 право на організацію та експлуатацію 33 (тридцяти трьох) місць для платного паркування транспортних засобів, а також 4 (чотирьох) спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, Печерський район, бульвар Дружби Народів, 16-а, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва (далі - фіксовані місця для паркування), а також здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхнього автотранспорту (п.1.1. договору);
- під "Фіксованими місцями для паркування" в цьому Договорі визначено експлуатацію 33 (тридцяти трьох) місць для платного паркування транспортних засобів, а також 4 (чотирьох) спеціальних місця для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м.Київ, Печерський р-н, бульв. Дружби Народів, 16-а, в межах III територіальної зони паркування м. Києва (п.1.2. договору); 
- фіксовані місця для паркування   вважаються переданими в експлуатацію стороні-2 з моменту набрання чинності договору (п.1.3. договору);
- плата сторони-2 стороні-1 згідно із умов даного договору становить 6,50 грн за одне місце для платного паркування транспортних засобів на добу, в тому числі: вартість послуги без ПДВ та збору за місця для паркування транспортних засобів - 4,35 грн; ПДВ - 0,87 грн; збір за місця для паркування транспортних засобів - 1,28 грн (п.3.1. договору);
- загальна сума щомісячних платежів сторони-2 стороні-1 по договору визначена у Графіку платежів (додаток 1 до даного договору);
- сторона -1 (позивач) зобов`язана не пізніше 5-го числа, наступного за звітним, підготувати в двох примірниках акт приймання-передачі наданих послуг. Сторона -1 надсилає два примірника акту приймання-передачі наданих послуг стороні-2 шляхом поштового відправлення (цінним листом з описом вкладення, без повідомлення про вручення) на адресу сторони-2, яка вказана в цьому договорі. Сторони дійшли згоди, що в цьому випадку акт приймання-передачі наданих послуг вважається належним чином переданим стороною -1 та прийнятим стороною -2. Сторона-2 зобов`язана протягом 5 робочих днів з дня прийняття акту приймання-передачі наданих послуг підписати та повернути стороні-1 примірник акту.
- якщо в установлений строк сторона-1 не одержить підписаний акт приймання-передачі наданих послуг або вмотивовану відмову від його підписання, послуги вважаються прийнятими без зауважень.
- розрахунок за цим договором здійснюється шляхом оплати стороною-2 стороні-1 у розмірі 100% щомісячного платежу не пізніше 20 (двадцятого) числа поточного місяця, відповідно до Графіку платежів (додаток   1 до даного договору) (п. 3.2. договору);
- у разі порушення стороною-2 строків здійснення сплати, встановлених цим договором, сторона-1 набуває право вимоги у сторони-2 сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожен день прострочення від суми несплати (п.4.2. договору).
У позовній заяві зазначено, що Графік платежів до договору не підписаний; з матеріалів справи не вбачається, що відповідач заперечував цей факт.
Відповідно до частин 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
За змістом статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зміст укладеного між сторонами у справі договору свідчить, що такий договір є договором надання послуг за плату.
При цьому, обов`язку з оплати стороною-2 отриманих за цим договором послуг передує обов`язок сторони-1 скласти та направити стороні-2 акта приймання-передачі наданих послуг у визначений п. 3.4. договору спосіб (цінним листом з описом вкладення). Про прийняття стороною-2 послуг за вказаним договором свідчить або підписаний нею акт приймання-передачі протягом п`яти робочих днів з дати його отримання та повернутий стороні-1, або надання мотивованої відмови від його підписання.
Як вказувалось вище, спочатку позивач заявив позов про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором за березень 2020 року; до позовної заяви позивачем, серед іншого, було додано акт надання послуг №2730 від 31.03.2020; доказів направлення або його вручення відповідачу до позовної заяви додано не було. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.09.2020 відкрито провадження у даній справі, і як вбачається з резолютивної частини ухвали, позивачу запропоновано надати до суду для огляду докази направлення відповідачу акта №2730 від 31.03.2020.
З матеріалів справи вбачається, що Господарським судом міста Києва розгляд даної справи неодноразово відкладався і лише в третьому судовому засіданні було оголошено судове рішення у даній справі про часткове задоволення позову.
При цьому, як вбачається із протоколу судового засідання від 24.11.2020, в якому оголошено рішення, так і з самого рішення, позивачем представлено для огляду у судовому засіданні 24.11.2020 докази направлення відповідачу акта №2730 від 31.03.2020, які правомірно не прийняті судом першої інстанції до уваги та не долучені до справи, з огляду на таке.
Згідно з положеннями статті 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). 
Відповідно до положень статті 177 ГПК України завданням підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.
Як вказувалось вище, місцевим господарським судом було реалізоване завдання підготовчого провадження, що полягало у витребуванні від позивача доказів направлення відповідачу акта приймання-передачі виконаних робіт за березень 2020 року.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що представник позивача був присутнім у судових засіданнях 15.10.2020 та 05.11.2020, які передували судовому засіданню 24.11.2020, в якому було оголошено оскаржуване судове рішення.
При цьому, ані в судовому засіданні 15.10.2020, ані в судовому засіданні 05.11.2020 представник позивача витребувані судом докази направлення акта не надав, при тому, що статтею 74 ГПК України на сторону покладений обов`язок з доведення обставин, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.
Крім того, згідно з ч. 2 статті 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справ і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В даному випадку, позивачем не дотримано вказаних вимог, адже до позовної заяви відповідний доказ доданий не був, так само як і не був він наданий позивачем у судових засіданнях, що передували судовому засіданні, в якому оголошено оскаржуване судове рішення. При цьому, не наведено жодних причин, що унеможливлювали вчинити відповідну дію ним раніше, до судового засідання 24.11.2020, в якому оголошено рішення.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про не доведення позивачем отримання відповідачем відповідних послуг за договором у березні 2020 року, належним доказом надання яких мав би бути акт приймання-передачі таких послуг, направлений позивачем відповідачу в установлений договором строк - не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним. 
При цьому, колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що відповідач міг би оплатити отримані ним послуги у березні 2020 року, виходячи із п. 3.1. договору, в якому встановлена вартість послуг за місце паркування транспортних засобі, оскільки, по-перше, у вказаному пункті договору передбачено, що загальна сума щомісячних платежів сторони-2 стороні-1 по договору визначена у Графіку платежів, який (Графік платежів) не був підписаний сторонами, про що зазначає позивач у позовній заяві та не заперечувалось відповідачем; по-друге, зміст договору (п.п. 3.4., 3.5.) передбачають обов`язок сторони-1 (позивача) складати та направляти стороні-2 (відповідачу) примірники актів для їх підписання або є надання мотивованої відмови від їх підписання. В даному випадку, маючи заперечення відповідача щодо фактичної можливості реалізації ним своїх прав за договором - експлуатацію паркомісць у зв`язку із забудовою території, де вони знаходяться, є цілком логічним дотримання позивачем (стороною-1) свого обов`язку зі складання та направлення відповідачу (стороні-2) актів приймання-передачі послуг, які або будуть підписані відповідачем, або ж повернуті з мотивованою відмовою від їх підписання.
Надані позивачем на вимогу суду апеляційної інстанції докази направлення відповідачу акта приймання-передачі за березень 2020 року не можуть бути прийнятими судом апеляційної інстанції, оскільки із опису вкладення у цінний лист, фіскального чеку, списку згрупованих відправлень вбачається, що, зокрема, акт за березень 2020 року був направлений відповідачу не в строки, передбачені у договорі - не пізніше п`ятого числа місяця, наступного за звітним: - у даному випадку докази направлення акта відповідачу мали б бути датовані найпізніше п`ятим (5) квітня 2020 року, а датовані серпнем 2020 року, перед поданням позовної заяви до місцевого господарського суду.
Інших доводів та доказів, які б слугували підставою для скасування оскарженого рішення скаржником не наведено.
Аргументи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, дублюють аргументи подані ним в ході розгляду справи у суді першої інстанції та зводяться до переоцінки обставин зазначених місцевим судом, яким надана належна правова оцінка.
Враховуючи положення частини 1  статті 9 Конституції України   та беручи до уваги ратифікацію    Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР    Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття    Закону України від 23.02.2006        №3477-IV    "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
З приводу висвітлення всіх доводів відповідача суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції  зазначає, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України",       no. 4241/03 від 28.10.2010 Суд повторює, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відтак, усі інші доводи та міркування скаржника, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду першої інстанції та суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства. 
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Згідно з пунктом 1) частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.
Судові витрати.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційних скарг у відповідності до статті 129 ГПК України  покладаються на апелянта.
Керуючись статтями 74, 124, 126, 129, 269, 275, 276, 281-284  ГПК України, Північний апеляційний господарський суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2020 у справі №910/13604/20 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 24.11.2020 у справі №910/13604/20 залишити без змін.
Справу №910/13604/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту за наявності підстав, передбачених у п. 2 ч. 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складений та підписаний 04.02.2022.

Головуючий суддя                                                            О.В. Попікова 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                О.О. Євсіков