ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2022 року                                                                                      Справа № 906/824/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. ,  суддя Савченко Г.І. 

секретар судового засідання Кушнірук Р.В. 

за участю представників сторін:
від позивача: Оніщук В.М. - адвокат, представник за довіреністю від 29.11.2021р. №1-2830  
від відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 
на ухвалу Господарського суду Житомирської області, постановлену 22.11.21р. суддею            Шніт  А.В. о 12:17 год. у м.Житомирі, повний текст складено  26.11.21р. 
у справі № 906/824/21 
за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 
до   Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрСоіл" 
про стягнення 4 099 838,00грн.

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22.11.2021р. зупинено провадження у справі №906/824/21 до набрання законної сили судовими рішеннями у справах №240/12027/21 та №240/12029/21, від яких залежить вирішення даної справи.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду позовної заяви по суті.
Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:
- вважає ухвалу місцевого господарського суду такою, що постановлена з порушенням норм чинного законодавства;
- зауважує, що предметом спору у даній справі є стягнення 4 099 838,00грн. збитків, оскільки відповідач не виконав обов`язку щодо реєстрації податкових накладних, в результаті чого позивач позбавився права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та зазнав збитків. При цьому, суд першої інстанції задовольняючи клопотання відповідача про зупинення провадження, обмежився в мотивувальній частіші оскаржуваної ухвали наступним: "Оскільки предметом позову є стягнення збитків, то господарський суд, серед іншого, має встановити наявність вини відповідача. Спростовуючи винність своїх дій відповідач зазначає, що відмова в реєстрації податкової накладної є наслідком протиправних дій ДПС щодо відповідача. Таким чином суд має, в тому числі, дати оцінку цим доводам щодо добросовісності дій відповідача та щодо дій ДПС, правомірність яких наразі є предметом спору у Житомирському окружному адміністративному суді по справі №240/12027/21 та №240/12029/21";
- скаржник вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст.234 ГПК України, оскільки, суд першої інстанції не обґрунтував, яким чином встановлення факту наявності чи відсутності протиправних дій ДПС щодо відповідача в тому числі, надання оцінки цим доводам щодо добросовісності дій відповідача та щодо дій ДПС у справі №240/12027/21 та №240/12029/21 може вплинути на розгляд справи №906/824/21, предметом якої є стягнення 4 099 838,00грн. збитків, при цьому суд першої інстанції жодним чином в оскаржуваній ухвалі не навів мотивів та не надав жодних висновків, чому саме суд першої інстанції позбавлений можливості встановити по даній справі №906/824/21 зазначені вище факти;
- вказує, що Господарський суд Житомирської області у винесеній ухвалі, обмежився встановленням факту пов`язаності справ №240/12027/21 та №240/12029/21 з даною справою. Між тим для правильного застосування п.5 ч.1 ст.227 ГПК України він мав встановити саме об`єктивну неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої, тоді як таких відомостей ухвала не містить;
- зазначає, що в оскаржуваній ухвалі Господарський суд Житомирської області не навів доказів неможливості розгляду справи №906/824/21, неможливості оцінки обставин, що мають суттєве значення для вирішення даного спору, не зазначив у чому полягає неможливість здійснення ним перевірки законності і обґрунтованості доводів щодо порушення прав Позивача внаслідок незаконних дій відповідача;
- стверджує, що таким чином, оскаржувана ухвала суперечить вимогам ст.234 ГПК України, оскільки зазначена ухвала не містить жодних мотивів та висновків, чому суд першої інстанції позбавлений можливості по даній справі №906/824/21 надати правову оцінку та встановити факти, які ніби мають бути встановлені в адміністративних справах №240/12027/21 та №240/12029/21;
- вважає, що посилання відповідача в клопотанні про зупинення провадження на вжиття ним певних заходів щодо оскарження на його думку протиправних дій та зобов`язання ДПС України зареєструвати податкові накладні в рамках розгляду справ №240/12027/21 та №240/12029/21, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства у Житомирському окружному адміністративному суді не можуть жодним чином обмежувати розгляд даної справи №906/824/21, оскільки саме відповідачем допущено недодержання правил здійснення господарської діяльності, що і зумовило відмову податкового органу у реєстрації податкових накладних, а тому доведення/недоведення відповідачем протиправних дій ДПС України у судових справах №240/12027/21 та №240/12029/21 не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання за договором;
- констатує про відсутність правових підстав для зупинення провадження у цій справі, які передбачені п.5 ч.1 ст.227 ГПК України. При цьому наявні в матеріалах справи №906/824/21 докази є достатніми для повної, всебічної та об`єктивної оцінки обставин справи, які є предметом цього судового розгляду;
- вважає, що вищезазначене є свідченням того, що обставини, на які посилається відповідач та суд першої інстанції, не є такими, що унеможливлюють розгляд справи №906/824/21, оскільки, незалежно від результату розгляду судових справ №240/12027/21 та №240/12029/21 Господарський суд Житомирської області має достатньо правових підстав та вичерпних доказів для розгляду та вирішення по суті справи №906/824/21;
- стверджує, що підстав для зупинення провадження у справі №906/824/21 до набрання законної сили рішеннями по судовим справам №240/12027/21 та №240/12029/21, у Господарського суду Житомирської області не було в силу того, що в матеріалах справи зібрані вичерпні (достатні) докази, що підтверджують застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків та наявність усіх елементів складу господарського правопорушення. Тобто, позивачем підтверджений повний склад правопорушення, який є умовою відшкодування позивачеві збитків у розмірі 4 099 838,00грн., у зв`язку з чим, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача цих коштів є обґрунтованими та правомірними, що дає всі правові підстави для розгляду судом першої інстанції справи №906/824/21 по суті;
- таким чином, вважає, що винесення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали свідчить про неправильне застосування та порушення Господарським судом Житомирської області норм процесуального права: п.5 ч. 1 ст.227, 234 ГПК України, а також ст. ст. 73, 74, 76, ГПК України, що є підставою для її скасування.
Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №906/824/21/8032/21 від 10.12.2021р. матеріали справи №906/824/21 витребувано з Господарського суду Житомирської області.
20.12.2021р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №906/824/21.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 22.11.2021р. у справі №906/824/21 та призначено справу №906/824/21 до розгляду на 11.01.2022р. об 15:30год., тощо.
31.12.2021р. на електронну адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Укртрансгаз"  надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/824/21. В даному клопотанні просить забезпечити представнику Акціонерного товариства "Укртрансгаз" - адвокату Оніщуку Василю Миколайовичу можливість проведення судового засідання по справі №906/824/21, призначеного на 11.01.2022р. об 15:30год. в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи "EаsyCon".
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.12.2021р. задоволено з заяву Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/824/21  поза приміщенням суду та забезпечено представнику Акціонерного товариства "Укртрансгаз" - адвокату Оніщуку Василю Миколайовичу участь в судовому засіданні у справі №906/824/21, призначеному на 11.01.2022р. об 15:30год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon".
Учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, відповідач у справі наданим йому процесуальним правом не скористався та в судове засідання не з`явився, своїх повноважних представників не направив.
Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю відповідача у справі.
Відповідач у справі не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надав суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
В судовому засіданні 11.01.2022р. представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає ухвалу місцевого суду незаконною та необґрунтованою. Просить суд, ухвалу Господарського суд Житомирської області від 22.11.2021р. у справі №906/824/21 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду позовної заяви по суті.
Відповідно до ч.1  ст.271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника скаржника, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрСоіл" про стягнення 4 099 838,00грн. збитків.
Обґрунтовуючи позовну заяву, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" посилається на невиконання відповідачем встановленого Податковим кодексом України обов`язку щодо реєстрації податкових накладних з дотриманням умови стосовно реєстрації та у встановлені цим кодексом терміни, що, у свою чергу, призвело до спричинення позивачу шкоди в розмірі 4 099 838,00грн..
В якості правових підстав позивач зазначає ст.22 Цивільного кодексу України, ст.224 Господарського кодексу України, ст.ст.14, 198, 201 Податкового кодексу України.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 02.08.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №906/824/21, також ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, тощо.
17.08.2021р. до Господарського суду Житомирської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву з проханням зупинити провадження у справі до вирішення справ №240/12027/21 та №240/12029/21, що розглядаються в порядку адміністративного судочинства у Житомирському окружному адміністративному суді за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрСоіл" до Державної податкової служби України, головного управління ДПС у Житомирській області, як відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправним та скасування рішення комісії; зобов`язання зареєструвати податкові накладні. 
Також, до відзиву додано копії позовних заяв та копії ухвал Житомирського окружного адміністративного суду від 23.07.2021р. №240/12027/21 та від 23.07.2021р. №240/12029/21.
31.08.2021р. до Господарського суду Житомирської області від позивача надійшла відповідь на відзив з проханням відхилити доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 14.09.2021р. продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання.
Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 02.11.2021р. підготовче засідання призначено на 22.11.2021р..
Як вже зазначалося, ухвалою Господарського суд Житомирської області від 22.11.2021р. зупинено провадження у справі №906/823/21 до набрання законної сили судовими рішеннями у справах №240/12027/21 та №240/12029/21, від яких залежить вирішення даної справи.
Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.
Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).
Конституція України визначає Україну як правову державу, в якій визнається і діє принцип верховенства права. Одним з основних фундаментальних елементів цього принципу є юридична визначеність (legal certainty). Юридичні норми мають бути чіткими, ясними і недвозначними, оскільки інше не може забезпечити їх однакове застосування.
За змістом п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини" від 12.07.2001р. зазначено, що право на доступ до суду, гарантоване п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
У відповідності до ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України. кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.
Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Як вбачається з матеріалів справи, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрСоіл" про стягнення 4 099 838,00грн. збитків.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем встановленого Податковим кодексом України обов`язку щодо реєстрації податкових накладних з дотриманням умови стосовно реєстрації та у встановлені цим кодексом терміни, що, у свою чергу, призвело до спричинення позивачу шкоди в розмірі 4 099 838,00грн..
В якості правових підстав позивач зазначає ст.22 Цивільного кодексу України, ст.224 Господарського кодексу України, ст.ст.14, 198, 201 Податкового кодексу України.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, – до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження по справі – це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні по господарській справі, викликана наявністю однієї з передбачених в законі обставин, які перешкоджають здійснювати її розгляд.
Підстава, передбачена п.5 ч.1 ст.227 ГПК України, виникає в процесі тоді, коли ухвалення рішення можливе після підтвердження фактів, що мають преюдиціальне значення для даної справи, в іншій справі, яка розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.
Зупинення провадження допускається лише тоді, коли розглядати справу далі неможливо. Ця підстава зупинення застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Ця неможливість полягає в тому, що обставини, які є підставою позову або заперечень проти нього, є предметом дослідження в іншій справі, і рішення суду у цій справі безпосередньо впливає на вирішення спору.
Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 27.05.2020р. у справі  №916/2739/19.
У разі застосування наведеної правової норми за вимогами ст.234 ГПК України у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали. 
Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти відсутність у господарського суду можливості самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, – у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин. 
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього. 
Подібний правовий висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.05.2019р. у справі №904/3935/18, від 29.04.2020р. у справі №903/611/19, від 18.05.2020р. у справі №905/1728/14-908/4808/14.
Судом встановлено, що предметом позову у даній справі №906/824/21 є стягнення з ТОВ "УкрСоіл" понесених позивачем АТ "Укртрансгаз" збитків на суму 4 099 838,00грн., які виникли у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку по реєстрації податкових накладних №5 від 03.11.2020р. на суму 14 157 241,66грн., де ПДВ 2 359 540,28грн. та №6 від 03.11.2020р. на суму      10 441 786,34грн., де ПДВ 1 740 297,72грн., всього ПДВ на загальну суму 4 099 838,00грн., що позбавило позивача права включити вказану суму ПДВ до складу податкового кредиту.
Відповідач 03.11.2021р. склав та подав на реєстрацію до ЄРПН податкові накладні №5 та №6. 
Реєстрацію вказаних податкових накладних призупинено (квитанція №1 від 30.11.2021р., реєстраційний номер документа 9316576441 та квитанція №1 від 30.11.2021р. реєстраційний номер документа 9316555182).
19.03.2021р. відповідач ТОВ "УкрСоіл" подав до контролюючого органу повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено.
22.03.2021р. комісією ДПС України прийнято рішення №2486707/41364910 про відмову у реєстрації ТОВ "УкрСоіл" податкової накладної №5 від 03.11.2020р. на суму ПДВ 2 359 540,28грн. та рішення №2486708/41364910 про відмову у реєстрації ТОВ "УкрСоіл" податкової накладної №6 від 03.11.2020р. на суму ПДВ 1 740 297,72грн..
Згідно п.56.1 ст.56 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
ТОВ "УкрСоіл" оскаржило рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в адміністративному порядку шляхом подання скарг до Державної податкової служби України та в судовому порядку.
Водночас, як встановлено судом, предметом позову у адміністративних справах №240/12027/21  та №240/12029/21 є: визнання протиправним та скасування рішення комісії Головного управління ДПС у Житомирській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації 
- від 22.03.2021р. №2486707/41364910, яким відмовлено ТОВ "УкрСоіл" у реєстрації податкової накладної №5 від 03.11.2020р. на суму 14 157 241,66грн., де ПДВ 2 359 540,28грн., та зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну ТОВ "УкрСоіл" №5 від 03.11.2020р. на суму 14 157 241,66грн., де ПДВ 2 359 540,28грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних днем її подання;
- від 22.03.2021р. №2486708/41364910, яким відмовлено ТОВ "УкрСоіл" у реєстрації податкової накладної №6 від 03.11.2020р. на суму 10 441 786,34грн., де ПДВ 1 740 297,72грн., та зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну ТОВ "УкрСоіл" №6 від 03.11.2020р. на суму 10 441 786,34грн., де ПДВ 1 740 297,72грн., в Єдиному реєстрі податкових накладних днем її подання.
Відповідно до частин 1, 2 ст.22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно ч.1 ст.225 ГК, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (п.6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18).
Підставою для відшкодування збитків відповідно до п.1 ст.611 ЦК та ст.224 ГК є порушення зобов`язання.
Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (пункти 6.15 та 6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18).
Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає (п.14 постанови Верховного Суду від 03.08.2018 у справі №917/877/17).
Враховуючи вище викладене слід зазначити, що місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі не навів мотивів, на підставі яких він дійшов висновку про об`єктивну неможливість розгляду даної справи №906/824/21, а також неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Водночас, суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі №906/823/21 до набрання законної сили судовими рішеннями у справах №240/12027/21 та №240/12029/21, зазначив, зокрема, те, що результат розгляду справи №906/823/21 залежить від результатів розгляду Житомирським окружним адміністративним судом справ №240/12027/21 та №240/12029/21, оскільки в адміністративних справах будуть встановлені факти та обставини, що мають преюдиційне значення для вирішення даної справи, зокрема, правомірність вчинення відповідачем та органом ДПС дій щодо реєстрації податкових накладних №5 від 03.11.2020р. та №6 від 03.11.2020р.. 
Однак, зазначені висновки місцевого суду не містять обґрунтування того, що зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а за цих обставин згідно із положеннями п.5 ч.1 ст.227 ГПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи.
За вказаних обставин, не звернувши уваги на наведені обставини, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі, чим порушив приписи п.5 ч.1 ст.227 ГПК України.
Крім того, слід зазначити, що сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки, незалежно від результату розгляду справ №240/12027/21 та №240/12029/21, місцевий господарський суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті даної справи.
З огляду на викладене, а також приписи вказаних вище норм закону, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що вирішення спору у даному провадженні між Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрСоіл" про стягнення 4 099 838,00грн. збитків, є можливим без вирішення спорів у справах  №240/12027/21 та №240/12029/21, а тому місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження у даній справі на підставі п.5 ч.1 ст.227 ГПК України.
Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та надані докази, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду про необхідність зупинення провадження у справі №906/823/21 до набрання законної сили судовими рішеннями у справах №240/12027/21 та №240/12029/21, що розглядаються у Житомирському окружному адміністративному суді.
Відповідно до ст.280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на зазначене вище, в силу п.1 ч.1 ст.280 ГПК України ухвала Господарського суду Житомирської області від 22.11.2021р.  у справі №906/824/21 підлягає скасуванню.
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.
В силу приписів ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч.3 ст.271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Відтак, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Укртрансгаз" підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суд Житомирської області від 22.11.2021р. у справі №906/823/21 - скасуванню, з направленням даної справи до Господарського суду Житомирської області для продовження розгляду.
Оскільки судом апеляційної інстанції остаточного рішення зі спору у даній справі не приймається, то розподіл судових витрат за перегляд справи в апеляційному порядку підлягає здійсненню судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст.129 ГПК України.
Керуючись ст.ст.129, 246, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 277, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -
                      
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задоволити.
2. Ухвалу Господарського суд Житомирської області від 22.11.2021р. у справі №906/824/21 скасувати.
3. Справу №906/824/21 направити до Господарського суду Житомирської області для продовження розгляду.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складений "13" січня 2022 р.

Головуючий  суддя                                                                      Павлюк І.Ю. 

Суддя                                                                                              Демидюк О.О.  

Суддя                                                                                              Савченко Г.І.