ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/8238/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 січня 2022 року                                                                                  м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді                                                            Коротких А.Ю.,
суддів                                                                                Вівдиченко Т.Р.,
                                                                                          Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Хімтекстильмаш» до Головного управління ДПС в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :
Акціонерне товариство «Хімтекстильмаш» звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року позов задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Головне управління ДПС в Чернігівській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.
Сторони були належним чином повідомлені про дату апеляційного розгляду справи - 24 січня 2022 року, проте у судове засідання не з`явилися. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до положень копії Статуту Акціонерного товариства «Хімтекстильмаш», затвердженого наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України Чернігівської області від 12.12.2018 року №969, позивач є юридичною особою приватного права, метою діяльності якого є одержання прибутку на основі здійснення виробничої, комерційної, посередницької та іншої діяльності, в порядку та за умов, визначених чинним законодавством і цим Статутом, та наступний його розподіл між фондами Товариства та акціонерами Товариства (а.с. 5-10).
Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.07.2021 року, видами діяльності Товариства є: 72.19Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук (основний); 28.29 Виробництво інших машин і устатковання загального призначення, н.в.і.у.; 28.30 Виробництво машин і устатковання для сільського та лісового господарства; 28.99 Виробництво інших машин і устатковання спеціального призначення, н.в.і.у.; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (а.с. 13).
Із копії листа ГУ ДПС у Чернігівській області від 17.06.2021 року №9359/6/25-01-13-02-17 (а.с.14) вбачається, що згідно даних інтегрованих карток платника, які ведуться Головним управлінням ДПС у Чернігівській області, за підприємством AT «ХІМТЕКСТИЛЬМАШ» станом на 15.06.2021 року обліковується заборгованість по платежах до бюджету в сумі 10  866  999,98 грн у т. ч.:
ПДВ (14010100) - 3  397  312,71 грн (в т.ч. 3  118  485,00 гри по несплаті самостійно задекларованих податкових зобов`язань згідно поданих декларацій);
земельний податок (18010500) 5  987  973,51 грн (в т.ч. 5  964  208,38 грн по несплаті самостійно задекларованих податкових зобов`язань згідно поданих розрахунків);
ПДФО (11010100) - 686  090,21 грн (в т.ч. 679  423,62 грн по несплаті донарахованих сум в результаті контрольно-перевірочної роботи 2013 - 2015 роках);
податок на прибуток (1102100) - 715  763,16 грн (в т.ч. 714  743,16 грн по несплаті розстрочених податкових зобов`язань);
рентна плата за спецвикористання води (13020100) 62  494,97 грн (в т.ч. 61  635,07 грн по несплаті самостійно задекларованих податкових зобов`язань згідно поданих розрахунків);
штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки (21080900) - 9  732,70 грн (несплачені донараховані суми в результаті контрольно-перевірочної роботи 2009-2010 роках);
податок з власників наземних, водних транспортних засобів (12020900) - 7  049,84 грн (в т.ч. 7020,26 грн по несплаті самостійно задекларованих податкових зобов`язань згідно поданих розрахунків);
місцеві податки (16012200) - 412,88 грн (в т.ч. 242,88 грн по несплаті самостійно задекларованих податкових зобов`язань згідно поданого розрахунку у 2011 році);
екологічний податок (19010100) - 170,00 грн (несплачена донарахована штрафна санкція в результаті контрольно-перевірочної роботи 2012 року).
Відповідно до наданого ГУ ДПС у Чернігівській області розрахунку, позивач, зокрема, має заборгованість:
по податку на додану вартість станом на 21.12.2012 рік 652,40 тис. грн, за 2013 рік 248,90 тис. грн;
по земельному податку станом на 21.12.2012 рік 572,80 тис. грн, за 2013 рік 299,00 тис. грн;
по податку з доходів фізичних осіб станом на 21.12.2012 рік 6,70 тис. грн, за 2013 рік 464,20 тис. грн (з яких сплачено 10,30 тис. грн), за 2014 рік 135,50 тис. грн (з яких сплачено 3,60 тис. грн);
по податку на прибуток станом на 21.12.2012 рік 572,80 тис. грн, за 2013 рік 299,00 тис. грн (а.с. 59).
Листом від 22.06.2021 року №60-161 позивач звернувся до відповідача, в якому просив списати податковий борг AT «Хімтекстильмаш» по податку на додану вартість - 1  468  180,00 грн, по податку з доходів фізичних осіб - 528  704,33 грн, земельному податку - 1  758  816,40 грн, земельному податку з юридичних осіб - 831  148,31 грн, збору за спеціальне використання води (крім рентної плати за спеціальне використання води водних об`єктів місцевого значення) - 7  430,74 грн (а.с. 16).
Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.07.2015 року, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2015 року та постановою Верховного Суду від 09.10.2018 року, у справі №826/11262/15, за позовом Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління ДФС у Чернігівській області до Фонду державного майна України, третя особа: АТ «Хімтекстильмаш», в якій позивач просив стягнути з відповідача на користь ДПІ у м. Чернігові ГУ ДФС у Чернігівській області податкову заборгованість публічного акціонерного товариства «Хімтекстильмаш» в загальному розмірі 3  641  007,35 грн, з яких 1  205  744,71 грн становить заборгованість з податку на додану вартість, 714  743,00 грн - з податку на прибуток приватних підприємств, 585  788,31 грн - податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, 2  585,83 грн - збору за спеціальне використання води, 1  132  145,50 грн - земельного податку з юридичних осіб, суд вирішив у задоволенні позову відмовити (а.с. 39-47).
Позивач, не погоджуючись із сумою нарахованого відповідачем податкового боргу, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
У відповідності до пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлює, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до п.п.14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Підпунктом «а» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що безнадійна заборгованість - заборгованість за зобов`язаннями щодо яких минув строк позовної давності.
Згідно з пунктом 101.1 статті 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
У пункті 101.2 цієї статті під терміном «безнадійний» розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу (підпункт 101.2.3).
Так, пунктом 102.4 статті 102 ПК України передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів.
Таким чином, в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню.
Приписами абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
З матеріалів справи (а.с. 1, 14, 59) вбачається та не заперечується сторонами, що позивач має узгоджений податковий борг, який обліковується:
станом на 2012 рік, 2013 рік по податку на додану вартість - 833 143,40 грн;
станом на 2013 рік, 2014 рік по податку з доходів фізичних осіб - 593 002,29 грн;
станом на 2012 рік, 2013 рік по земельному податку - 947 346,20 грн;
станом на 2012 рік по податку на прибуток - 715 763,16 грн;
по штрафних санкціях за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки, що виник у зв`язку з несплатою донарахованих сум в результаті контрольно-перевірочної роботи в 2009-2010 роках - 9732,70 грн;
по податку з власників наземних, водних транспортних засобів, що виник у зв`язку з несплатою самостійно задекларованих податкових зобов`язань в 2008-2015 роках - 7049,84 грн;
по місцевим податкам, що виник у зв`язку з несплатою самостійно задекларованих податкових зобов`язань в 2011 році - 412,88 грн;
по екологічному податку році, що виник як несплачена донарахована штрафна санкція в результаті контрольно-перевірочної роботи 2012 року - 170,00 грн (далі податковий борг).
Таким чином, з урахуванням моменту виникнення зазначеного податкового боргу, суд зазначає, що 1095 денний строк, визначений у статті 102 ПК України сплинув, що зумовлює визнання вказаного податкового боргу «безнадійним».
Враховуючи наведені вище положення ПК України, податковий борг підлягав визнанню безнадійним, що не було враховано відповідачем.
Відповідно до пункту 101.5 статті 101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Так, наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року №577 затверджено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків (далі Порядок №577), який визначає механізм списання безнадійного податкового боргу.
Відповідно до положень пунктів 3.1, 3.2 Порядку №577 визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню контролюючим органом, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу ІІ ПК України) є дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.
Згідно з приписами пунктів 4.3- 4.5 Порядку № 577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.
Отже, списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин), як це встановлено нормою пункту 4.1 Порядку №577. В інших випадках, передбачених пунктом 101.2 статті 101 ПК України, пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку №577, розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.
Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі №813/4430/16, від 09.07.2019 року у справі №0240/2269/18-а, від 09.03.2021 року у справі №300/2353/19, що в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом.
Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Верховний Суд у рішенні від 06.02.2018 року у справі № 807/2097/16 зазначив, що в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.
В той же час, відповідачем не надавались докази, що з моменту утворення Податкового боргу контролюючий орган вживав заходи спрямовані на його стягнення з позивача, в тому числі, шляхом реалізації права контролюючого органу, передбаченого підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України в частині звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Враховуючи викладене вище, а також з огляду на обставини того, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують обставини закінчення визначеного ПК України строку, передбаченого для стягнення контролюючим органом податкового боргу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач, не приймаючи у даному випадку рішення про списання податкового боргу, який набув статусу безнадійного, діяв всупереч вимогам Порядку №577.
За змістом частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
У пункті 145 рішення від 15.11.1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року).
Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пункту 4 частини другої, частини четвертої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області щодо списання безнадійного податкового боргу Акціонерного товариства «Хімтекстильмаш»: по податку на додану вартість - 833 143,40 грн; по податку з доходів фізичних осіб - 593 002,29 грн; земельному податку - 947 346,20 грн; податку на прибуток - 715 763,16 грн; по штрафних санкціях за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки 9 732,70 грн; по податку з власників наземних, водних транспортних засобів 7 049,84 грн; по місцевим податкам - 412,88 грн; по екологічному податку році - 170,00 грн; зобов`язання Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу Акціонерного товариства «Хімтекстильмаш»: по податку на додану вартість - 833 143,40 грн; по податку з доходів фізичних осіб - 593 002,29 грн; земельному податку - 947 346,20 грн; податку на прибуток 715763,16 грн; по штрафних санкціях за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки 9 732,70 грн; по податку з власників наземних, водних транспортних засобів 7 049,84 грн; по місцевим податкам - 412,88 грн; по екологічному податку році - 170,00 грн.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Коротких А.Ю.

Судді:                                                                                          Вівдиченко Т.Р.

                                                                                                    Чаку Є.В.