П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/6776/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Майстер П.М.  
Суддя-доповідач -  Матохнюк Д.Б.
  
24 березня 2022 року
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Білої Л.М.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області (ГУ ДПС у Хмельницькій області) в якому просила:
-визнати протиправними дії ГУ ДПС у Хмельницькій області, що полягають у незаконному нарахуванні позивачу єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 03.12.2017 року по 14.01.2020 року та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17 серпня 2020 року № Ф-12673-10;
- зобов`язати ГУ ДПС у Хмельницькій області списати як безнадійний податковий борг, суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ФОП ОСОБА_1 за період з 03.12.2017 року по 14.01.2020 року.
10 листопада 2021 року Хмельницький окружний адміністративний суд прийняв рішення про задоволення позовних вимог частково. 
Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Хмельницькій області, щодо нарахування ФОП ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 22.04.2014 по 19.01.2018.
Скасовано вимогу Головного управління ДПС у Хмельницькій області "Про сплату боргу (недоїмки)" ФОП ОСОБА_1 від 17 серпня 2020 року № Ф-12673-10.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено те, що ОСОБА_1 23.04.2009 року була зареєстрована як фізична особа підприємець номер запису 23820000000033614, та обрала спрощену систему оподаткування III групи.
Так, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебувала на обліку в Головному управлінні ДПС у Луганській області, Лисичанська ДПІ (Артемівський район м. Луганська) з 27.04.2009 по 28.02.2018  і здійснювала свою підприємницьку діяльність як ФОП.
12.02.2018 року на підставі заяви про припинення підприємницької діяльності ФОП   ОСОБА_1 визнана такою, що припинила свою діяльність, що підтверджується записом 23820000000033614 з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
28.08.2020 року Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області на адресу позивача було направлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17 серпня 2020 року № Ф-12673-10 на загальну суму 27 553 грн. 63 коп.
30.10.2020 року відповідач подав до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17 серпня 2020 року № Ф-12673-10.
12.11.2020 року головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження ВП №6355507 про стягнення заборгованості. 
Так, 04.12.2020 позивач звернулась із запитом до відповідача стосовно отримання вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17 серпня 2020 року № Ф-12673-10, на який отримала відповідь про те, що 28.08.2020 року їй було вручено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 17 серпня 2020 року № Ф-12673-10, а також те, що станом на 10.12.2020 року в інтегрованій картці ФОП ОСОБА_1 обліковується заборгованість по єдиному внеску в розмірі 32 809 грн. 87 коп.
Вказані обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом.
За результатами встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо обгунтованості позовних вимог частково.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року №2464 (Закон №2464) (у редакції чинній на час виникнення спірних відносин) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Стаття 4 Закону №2464 визначає перелік суб`єктів, які відносяться до платників єдиного внеску.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464 визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Згідно абз. 1 1 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у п. 4 і 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Відповідно до ст. 25 Закону №2464 рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції.
При цьому, Законом №1669-VII, який набрав чинності з 15 жовтня 2014 року, визначено тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.
Підпунктом 8 п. 4 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1669-VII внесено зміни до Закону №2464-VІ, а саме пп. «б» розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п. 93 такого змісту: «Платники єдиного внеску, визначені ст. 4 Закону № 2464-VI, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону № 1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.
Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону №1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому ПК України для списання безнадійного податкового боргу».
Згідно з п. 2 Закону України від 02 березня 2015 року № 219-VIII «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці», п. 93 в редакції Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII вважати п. 94.
Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».
На виконання абз. 3 п. 5 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1669-VII розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція (дію розпорядження зупинено згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р), яке втратило чинність згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».
Тобто, факт перебування платників єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводилася антитерористична операція, є підставою для зупинення застосування до таких платників заходів впливу, стягнення і відповідальності за порушення Закону №2464-VI.
З урахуванням абз. 3 п. 93 (у подальшому п. 94) розд. VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.
Також в абз. 2 п. 93 (у подальшому п. 94) Закону №1669-VII зазначено про підставу для звільнення платників єдиного внеску від виконання їх обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, а саме, подання заяви до органу доходів та зборів за місцем обліку у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Зміни до Закону №2464-VI у частині звільнення платників єдиного внеску, які перебувають на території антитерористичної операції, від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його (внеску) вчасної сплати внесено саме Законом №1669-VII.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідачем оскаржуване рішення прийнято відносно позивача, як платника єдиного внеску, що перебувала в тому числі на обліку в Головному управлінні ДПС у Луганській області, Лисичанська ДПІ (Артемівський район м.Луганська) з 27.04.2009 по 28.02.2018 (переліком віднесений до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція), про накладення на позивача штрафу та нарахування пені відповідно до ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VI за період з 22 квітня 2014 року по 28 лютого 2018 року, тобто в період проведення антитерористичної операції.
При цьому, за період з 22.04.2014 року до 19.01.2018 року позивачу нараховано 21380,83 грн недоїмки по єдиному внеску за час перебування на території яких здійснювалася антитерористична операція. 
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно винесено податкову вимогу про сплату позивачем боргу (недоїмки) від 17.08.2020 №Ф-12673-10 на суму 27553,63грн без врахування того, що в період з 22.04.2014 року до 19.01.2018 року позивачу нараховано 21380,83 грн недоїмки по єдиному внеску за час перебування на території, яких здійснювалася антитерористична операція, а тому наявні підстави для визнання дій відповідача  протиправними та скасування податкової вимоги.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі №812/292/18.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються  встановленими у справі обставинами.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Біла Л.М.    Гонтарук В. М.