Ухвала
Іменем України

31 січня 2022 року
м. Київ
Справа № 161/959/22
Провадження № 51-403 впс 22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –                    ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі                      ОСОБА_4 ,
за участю захисника         ОСОБА_5 , 
розглянув у судовому засіданні клопотання захисників: адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про направлення кримінального провадження                 № 12019100000001082 за обвинуваченням ОСОБА_9  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 3                                          ст. 289 КК України,ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 198 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив: 
До Верховного Суду надійшло клопотання захисників  ОСОБА_6 та                     ОСОБА_5 про направлення вказаного кримінального провадження з Луцького міськрайонного суду Волинської області до Шевченківського районного суду                        м. Києва для судового розгляду.
Клопотання мотивовано тим, щообвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні направлено до Луцького міськрайонного суду Волинської областіз порушенням статті 32 КПК України. Зокрема, на думку захисників, з обвинувального акту не вбачається можливим встановити місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 255 КК України. Однак, є можливість встановити місце вчинення останнього особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого статтею 289 КК України, а саме, незаконного заволодіння автомобілем у дворі багатоквартирного житлового будинку                                        16 серпня 2020 року у м. Києві, тому вказане кримінальне провадження для розгляду слід направити до Шевченківського районного суду м. Києва.
Перевіривши доводи, наведені у клопотанні, пояснення захисника, який підтримав подане клопотання, дослідивши матеріали провадження, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Положеннями ч. 1 ст. 34 КПК України передбачено, що кримінальне провадження може бути передано на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушеннями правил територіальної підсудності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у  межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, – суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Тобто, основною юридичною ознакою для визначення територіальної підсудності є місце вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України належить до обставин, що підлягають доказуванню у кожному кримінальному провадженні. Причому «місце вчинення кримінального правопорушення» в контексті ч. 1 ст. 32 КПК України розглядається лише як ознака, що дозволяє визначити підсудність кримінального провадження, – це одиниця адміністративно-територіального поділу, на підставі якої побудована судова система в цілому. 
Згідно з матеріалами провадження, до Луцького міськрайонного суду Волинської областінадійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням  ОСОБА_9  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст.289 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3                                    ст. 198 КК України.
Судовий розгляд вказаного провадження не розпочато.
Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_9 пред`явлено обвинувачення у створенні злочинної організації, яка діяла протягом тривалого часу, а саме з травня по вересень 2020 року, і  ОСОБА_10 ,ОСОБА_8 ,                      ОСОБА_7 , ОСОБА_11 діючи з корисливих мотивів, свідомо надали свою згоду на участь у злочинній організації, стали її учасниками та яким органом досудового розслідування пред`явлено обвинувачення у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.
Участь у злочинній організації передбачає перебування в складі злочинної організації. Особа стає учасником злочинної організації з моменту її утворення (якщо вона входить до кола осіб, з яких виникає організація) або ж відтоді, коли інші учасники дали згоду на прийняття її до вже існуючої організації. Участь у злочинній організації означає виконання в інтересах такої організації різноманітних дій, здійснення частини функцій організації. Учасник виконує дії в інтересах організації разом з іншими її учасниками чи самостійно, на його потенційне сприяння розраховують вся організація та окремі її члени. Він може виступати як виконавець окремих злочинів, планувати їх, здійснювати допоміжні дії, виконувати окремі доручення керівників організації.
З доданої копії обвинувального акту вбачається, що зокрема, у травні 2020 року ОСОБА_8 , діючи відповідно до розробленого членами злочинної організації плану, орендував ангарне приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, за висновками органів досудового розслідування злочинні дії були вчинені, в тому числі, на території Волинської області (м. Луцьк, вул. Зв`язківців, 1-а), що знаходиться у межах територіальної юрисдикції Луцького міськрайонного суду Волинської області, до якого і було скеровано обвинувальний акт для розгляду. 
Обвинувальний акт затверджено прокурором першого відділу процесуального керівництва Департаменту нагляду за додержанням законів Офісу Генерального прокурора та процесуальне керівництво забезпечується Офісом Генерального прокурора (м. Київ, бул. Лесі Українки, 26-а).
З огляду на викладене, підстав для передачі вищевказаного кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, колегія суддів не вбачає, а тому в задоволенні клопотання захисників, слід відмовити.
Керуючись ст. 32, 34 КПК України, Верховний Суд  
постановив:
Клопотання захисників: адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про направлення кримінального провадження                                                  № 12019100000001082 за обвинуваченням ОСОБА_9  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 289, ч. 3                                          ст. 289 КК України,ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст.289 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 198 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                 ОСОБА_3