П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_____________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 березня 2022 р. Категорія 108020000	м.Одеса	Справа № 420/15740/21	
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.
час і місце ухвалення: письмове провадження, 
м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:  Семенюка Г.В.
суддів: Домусчі С.Д. ,  Шляхтицького О.І. 

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» до Одеської митниці Держмитслужби, Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про скасування рішення №UA500050/2021/000050/2 від 14.03.2021р., картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500050/2021/00100 від 14.03.2021р., -

встановиВ:

          Позивач, звернувся до суду з позовом до Одеської митниці Держмитслужби, Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про скасування рішення №UA500050/2021/000050/2 від 14.03.2021р., картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500050/2021/00100 від 14.03.2021р., мотивуючи його тим, що 06.03.2021 р. ним подано до відповідача митну декларацію №   500050/2021/003189, згідно якої заявлено його митну вартість за основним (першим) методом, та документи на підтвердження заявленої митної вартості. Відповідач за результатами розгляду поданої митної декларації та доданих до неї документів неправомірно відмовив у митному оформленні товару за заявленою митною вартістю у зв`язку з тим, що у поданих документах, на думку відповідача, відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомості щодо ціни, що була фактично за нього сплачена. Відмову у митному оформленні товару відповідач оформив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення   №UA500050/2021/00100 від 14.03.2021р. Крім того, відповідач здійснив коригування митної вартості товару та виніс рішення про коригування митної вартості товарів №UA500050/2021/000050/2 від 14.03.2021р., яким, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості, самостійно визначив митну вартість імпортованого товару.
          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA500050/2021/000050/2 від 14.03.2021р. Визнано протиправною та скасовано картку відмови Одеської митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500050/2021/00100 від 14.03.2021р.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що декларантом в повному обсязі не подані витребувані митницею додаткові документи, які підстверджують митну вартість товарів, а саме: виписки бухгалтерської документації; каталогів, специфікації, прейскурантів (прайс-листів) фірми-виробника товару; копії митної декларації крани відправлення; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів. 
На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:
Судом першої інстанції встановлено, що 15.01.2015 року між ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» (покупець) та компанією ICE ERESH SEAFOOD   (продавець) укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) №15/01/15 (далі - Контракт) (а.с. 23-32).
Відповідно до п. 1.1 вказаного договору постачальник поставляє, а покупець купує на умовах цього Контракту протягом усього строку його дії свіжоморожену та охолоджену рибу різних видів, морепродукти та інші продукти харчування (товар), вид, асортимент і кількість якого зазначається у Специфікаціях та/або Інвойсах, які є невід`ємною частиною цього Контакту.
На виконання умов зазначеного Контракту компанією ICE ERESH SEAFOOD     поставлено ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» партію товару: РИБА МОРСЬКА МОРОЖЕНА: ОКУНЬ МОРСЬКИЙ, ЗНЕГОЛОВЛЕНИЙ, ПАТРАНИЙ, ЛАТИНСЬКА НАЗВА "SEBASTES MARINUS". РОЗМІР: 0,300-0,500КГ. В КАРТОННИХ КОРОБКАХ ПО 21КГ (Зх7КГ); під номером 4 (САЙДА, ЗНЕГОЛОВЛЕНА, ПАТРАНА, ЛАТИНСЬКА НАЗВА "POLLACHIUS VIRENS". РОЗМІР:0-1КГ. В КАРТОННИХ. КОРОБКАХ ПО 20КГ. ДАТА ВИГОТОВЛЕННЯ: 04-05.2020Р.); під номером 5 (САЙДА, ЗНЕГО ЛОВЛЕНА, ПАТРАНА, ЛАТИНСЬКА НАЗВА "POLLACHIUS VIRENS". РОЗМІР: 1-2КГ. В КАРТОННИХ КОРОБКАХ ПО 20КГ. ДАТА ВИГОТОВЛЕННЯ: 04-05 .2020Р.); під номером 6 (САЙДА, ЗНЕГОЛОВЛЕНА, ПАТРАНА, ЛАТИНСЬКА НАЗВА "POLLACHIUS VIRENS". РОЗМІР:4+КГ. В КАРТОННИХ КОРОБКАХ ПО 18КГ. ДАТА ВИГОТОВЛЕННЯ: 04-05.2020Р.)
Для проведення митного оформлення придбаного товару декларантом подано до Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію (МД)     №   500050/2021/003189 від 06.03.2021 р., а також документи на підтвердження митної вартості товару: контракт 15/01/15 від 15.01.2015 р.; додаткову угоду до зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу від 27.11.2019 р.; додаткову угоду до зовнішньоекономічного договору (контракт) купівлі-продажу (платіжні реквізити); рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №90283880 від 18.01.2021р.; прейскурант (прайс-лист) виробника товару 90283880 18.01.2021 р.; сертифікат про походження товару IS-039551-1; Генеральний акт від 01.02.2021р.; пакувальний лист 2021 (02) від 18.01.2021р. ; коносамент (Bill of lading) 002 від 13.01.2021 р.
Під час оформлення товару, його митна вартість у декларації була визначена за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Так, під час здійснення Одеською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товару, який надійшов на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №   500050/2021/003189 від 06.03.2021   р. було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідачем відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України зобов`язано декларанта протягом 10 календарних днів   надати (за наявності)   додаткові документи.
Декларантом надіслано до Одеської митниці Держмитслужби письмові пояснення.
14.03.2021 року Одеською митницею Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості №UA500050/2021/000050/2 та на його підставі видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500050/2021/00100 від 14.03.2021р.
Позивач вважає спірні рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що дослідивши надані позивачем для митного оформлення документи, копії яких містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позивач надав усі документи, необхідні для визначення митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом (п. 1 ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України).
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та можуть підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або яка підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість визначається самостійно декларантом, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.
У разі, якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).
Згідно ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Частинами 1, 2 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Разом з цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.
За змістом ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження. (ч. 2 ст. 256 Митного кодексу України).
Аналіз наведених норм показав, що обов`язок доведення митної вартості товару покладається на позивача, а митний орган, у випадку наявності сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи. При цьому, такі сумніви мають бути обґрунтованими, а дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність підстав для витребування митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості товару не може обумовлюватись лише формальними обставинами, які цей орган підводить під сумнівність митної вартості. Лише за наявності підстав, визначених чинним законодавством, митний орган повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці.
Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 року, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 року за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:
- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);
- невірно проведений розрахунок митної вартості;
- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;
- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено, що:
1)  відповідно до п. 2 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; згідно зовнішньо економічного договору №15/01/15 від 15.01.2015р. (п.4.2) вартість упаковки, етикетки, оформлення товаросупровідної документації включена у вартість товару, проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні відомості щодо суми даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;
2)  вантаж поставляється на умовах CIF (Інкотермс), згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс ці умови передбачають включення до ціни вартість перевезення, жодних документів про вартість перевезення не надано що унеможливлює визначити складові митної вартості товарів;
3)  у зовнішньоекономічному договорі підписи відповідних осіб відрізняються від підпису у інвойсі № 90283880 від 18.01.2021р., пакувальному листі №Б/Н від 18.01.2021 р. та прайс-листі №90283880 від 18.01.2021р.;
4)  згідно зовнішньоекономічного договору п.6.2 передбачено надання: експортної декларації, сертифікату на вилов, специфікації - до митного оформлення надано не було;
5)  виробником товару в  ЕМД вказано Sildarvinnslan hf А615, проте в гр.44 зазначено що зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються №15/01/15 від 15.01.2015р., продавцем товару являється ІСЕ FRESH SEAFOOD;
6)  згідно зовнішньоекономічного договору від 15.01.2015 №15/01/15 банк покупця вказаний AT Укрексімбанк, проте в ЕМД гр.28 банк зазначено AT "ПУМБ";
7)  в декларації виробника від 18.01.2021р. № D-90283880 пункт призначення - м. Чорноморськ, згідно коносамента від 13.01.2021 № 002 вантаж надійшов до м. Одеса.
Опрацювавши додатково надані позивачем документи, митний орган прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, застосувавши другорядний метод визначення митної вартості.
Так, згідно пп. «в» п. 1 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
Відповідно до Класифікатора особливостей   переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД « 37.Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації поданої декларантом зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених Класифікатором.
При цьому, згідно п. 4.2 Контракту №15/01/15 від 15.01.2015 р. передбачено, що вартість товару включає вартість упаковки, наклеювання етикеток, оформлення товаросупровідної і документації, податки та збори у країні постачальника.
У пункті 3.2   Контракту зазначено, що умови щодо поставки за цим Контрактом обумовлюються сторонами для кожної окремої партії товару та фіксуються в Інвойсах та/або Специфікаціях, відповідно до міжнародних правил Інкотермс 2010, і згідно умов поставки CIF Одеса, які вказано у інвойсі № 90283880 від 18.01.2021 р., тобто продавець зобов`язаний оплатити усі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару у порт призначення.
Отже митним органом безпідставно не враховано, що витрати на транспортування включені у вартість товару. Згідно умов терміну CIF від продавця вимагається забезпечення страхування лише з мінімальним покриттям, тобто страхування є обов`язком продавця, а у покупця (позивача) за цими умовами поставки обов`язок страхування відсутній і згідно ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, для того щоб така складова митної вартості враховувалась є необхідним наявність факту оплати страхування або зобов`язання оплати   страхування з боку покупця (позивача), в даному випадку такі обов`язки у покупця (ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ») відсутні.
Твердження митного органу про те, що у зовнішньоекономічному договорі підписи відповідних осіб відрізняються від підпису у інвойсі № 90283880 від 18.01.2021р., пакувальному листі від 18.01.2021р. та прайс-листі №90283880 від 18.01.2021р. не підтверджені належними доказами та ґрунтуються на припущеннях. Митним органом не надано жодних доказів які б свідчили, що ці документи є недійсними.
Згідно п. 6.2. Контракту №15/01/15 від 15.01.2015р. передбачено надання: експортної декларації, сертифікату на вилов. Однак, за умовами Контракту №15/01/15 від 15.01.2015р. такі документи не визначають вартість товару, а згідно до п. 4.1 Контракту №15/01/15 від 15.01.2015 р. ціна та вартість товару узгоджується між постачальником та покупцем (ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ») і фіксуються в інвойсах та /або в Специфікаціях, які оформлюються на кожну окрему поставку. Тобто такі документи як експортна декларація та сертифікат на вилов не впливають на правильність обчислення числового значення митної вартості.
Так, згідно абз. 1 ч. 3 ст. 53 МК України, копія митної декларації країни відправлення надається лише на письмову вимогу митного органу і за наявності у поданих документах згідно ч. 2 ст. 53 МК України розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявних ознак підробки або не відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а оскільки митним органом не було виконано вищевказаних умов ч. 2 ст. 53 МК України, то у позивача не має обов`язку надавати до митного органу експортну декларацію.
Стверджуючи про відмінність виробника товару від продавця в ЕМД UA500050/2021/003189, митний орган не вказав в якій графі вказано, що виробником товару є інша особа ніж продавець. Разом з тим, у декларації виробника D-90283880, яка зазначена у графі 44 ЕМД UA500050/2021/003189, вказано, що виробником є ICE FRESH SEAFOOD, отримувачем є ТОВ «Юніверсал Фіш Компані».
Щодо тверджень митного органу про відмінність у зовнішньоекономічного договорі №15/01/15 від 15.01.2015р. та у гр.28 банку, суд зазначає, що митний орган не вказав яким чином платіжні реквізити контракту відносяться до розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості товару.
Також митному органу було надано додаткову угоду до контракту №15/01/15 від 15.01.2015, в якій зафіксовані платіжні реквізити позивача в AT "ПУМБ", про продовження дії контракту до 31.12.2021 р.
Щодо твердження митного органу про зазначення в декларації виробника № D-90283880 від 18.01.2021р. пункту призначення - м. Чорноморськ, тоді як згідно коносамента № 002 від 13.01.2021р. вантаж надійшов до м. Одеса, суд зазначає наступне.
У пункті 3.2 Контракту визначено, що умови щодо поставки за цим Контрактом обумовлюються Сторонами для кожної окремої партії Товару та фіксуються в Інвойсах відповідно до міжнародних правил Інкотермс 2010, в інвойсі вказано CIF Одеса, а це означає, що продавець зобов`язаний оплатити усі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару у порт призначення. Отже, навіть якщо і є розбіжність у документах стосовно порту призначення, то у зв`язку з тим, що усі витрати стосовно доставки товару несе продавець, то дана розбіжність жодним чином не впливає на правильність визначення митної вартості товару.
З аналізу   поданих до митного органу документів, а саме: інвойсу №90283880, генерального акту, вантажної відомісті (cargo manifest), Коносаменту (Bill of lading) 002 13.01.2021р., прейскуранту (прайс-лист) виробника товару 90283880 від 18.01.2021р., пакувального листа (Packing list) 2021 (02) 18.01.2021 р. вбачається, що пунктом доставки вказано м. Одеса.
Отже, позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів у відповідності до переліку, закріпленого ч. 2   ст. 53 МК України.
При цьому, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом констатований в постанові Верховного Суду від 06.03.2019р. у справі №809/278/17.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 20.02.2018р. у справі №809/1884/16, посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення   ст. 53 МК   України   не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.
Доводи апелянта про те, що підставою для коригування митної вартості товару слугувало спрацювання системи управління ризиками не заслуговують на увагу, з огляду на те, що спрацювання системи є лише рекомендацією посадовій особі митного органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.
Окрім цього, згідно позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 11.09.2012р. в справі №21-262а12, та Верховного Суду, викладеної в постанові від 30.10.2018р. в справі №826/25605/15, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
При цьому митним органом жодним чином не спростовано контрактну ціну оцінюваних товарів, об`єктивну можливість і спроможність відповідача визначити на підставі наданих позивачем документів зазначену ціну товарів, а також рівень митної вартості товарів за ціною договору за правилами, визначеними у   ст. 58 МК України. Відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Крім іншого, слід зазначити, що відповідачем не доведено наявності підстав для застосування другорядних методів визначення митної вартості, а саме резервного методу.
Таким чином, дослідивши надані позивачем для митного оформлення документи, копії яких містяться у матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач надав усі документи, необхідні для визначення митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці, - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року по справі № 420/15740/21, - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

       суддя-доповідач 	 	Семенюк Г.В.	
       судді	    	Домусчі С.Д.    Шляхтицький О.І.