УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
21 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 201/10201/20
провадження № 61-20425ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О.,                        Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2021 року та на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року в справі за                      скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), державний виконавець Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Чернова Людмила Володимирівна, начальник Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Петренко Дмитро Олександрович, ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із скаргою та просила визнати неправомірною бездіяльність та зобов`язати вчинити певні дії начальника та державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції                   (м. Дніпро) в межах виконавчого провадження № 60196652 з виконання виконавчого листа № 2-9402/09, виданого Жовтневим районним судом                       м. Дніпропетровська 14 червня 2010 року. 
 
Скаргу обґрунтовує тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2009 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь 122 142,3 грн майнової та моральної шкоди. 14 червня 2010 року виданий виконавчий лист. Зазначає, що бездіяльність державного виконавця полягає у тривалому невиконанні вказаного виконавчого листа.
 
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня                   2021 року в складі судді Федоріщева С. С., залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2021 року, у задоволенні скарги відмовлено.
 
Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, погодився із висновками про те, що державний виконавець діяв у межах законодавства під час примусового виконання виконавчого листа № 2-9402/09, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 14 червня 2010 року.
Суди встановили, що постанови стосовно відкриття та завершення виконавчих проваджень № 24888714, № 31563020, № 52934765 по виконанню виконавчого листа № 2-9402/09 ОСОБА_1 не оскаржувалися в строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», та є чинними на теперішній час, тобто ОСОБА_3 не скористалася своїм процесуальним правом на оскарження рішень та дій державних виконавців, а тому відсутні підстави стосовно вирішення питання про неправомірну бездіяльність державних виконавців в межах вказаних виконавчих проваджень. Виконавче провадження № 60196652 не закінчено та державним виконавцем вчиняються дії по виконанню виконавчого листа № 2-9402/09.
 
15 грудня 2021 року ОСОБА_1 з пропуском строку на касаційне оскарження засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення та просить поновити строк, посилаючись на те, що копію оскарженої постанови вона отримала 17 листопада 2021 року, що підтверджується доданим до касаційної скарги конвертом. Указані обставини є достатніми для поновлення строку на касаційне оскарження.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказані судові рішення як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального й процесуального права. Зазначає, що нею оскаржується бездіяльність державних виконавців у період з 11 жовтня 2019 року по 29 жовтня 2020 року. Вказує, що на день подання касаційної скарги виконавчий лист не виконаний,  тобто рішення не виконується майже 10 років.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначеними у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Суди встановили, що ОСОБА_1 пред`являла виконавчий лист № 2-9402/09 до відділу державної виконавчої служби декілька разів, в зв`язку з чим було відкрито виконавчі провадження № 24888714, № 31563020, № 52934765,                         № 60196652.
 
24 листопада 2011 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 24888714 на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС).
 
10 грудня 2013 року виконавче провадження № 31563020 завершено 10 грудня 2013 року на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення. Виконавчий лист повернуто стягувачу.
 
25 квітня 2019 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 52934765 на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення). Виконавчий лист повернуто стягувачу.
 
Державними виконавцями винесено постанови про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника, які не скасовані після завершення виконавчих проваджень.
 
Постанови про закінчення виконавчого провадження ОСОБА_1 не оскаржувалися.
 
11 жовтня 2019 року відкрито виконавче провадження № 60196652.
 
Відповідно до інформаційної довідки з автоматизованої системи виконавчого провадження головним державним виконавцем Черновою Л. В. у ході примусового виконання виконавчого документа винесені в день відкриття виконавчого провадженім 11 жовтня 2019 року постанови про стягнення з боржника виконавчого збору, про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.
 
Згідно з інформаційною довідкою з автоматизованої системи виконавчого провадження державним виконавцем неодноразово формувалися запити до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії, про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи; до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, про наявні рахунки у боржників -юридичних осіб або фізичних осіб-підприємців; до Державної прикордонної служби щодо перетину боржником державного кордону України; до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.
 
У матеріалах виконавчого провадження знаходяться складені державним виконавцем акти щодо перевірки інформації стосовно рахунків боржника. 
 
Крім цього, в матеріалах виконавчого провадження знаходяться складені державним виконавцем акти щодо виходу державного виконавця за місцем реєстрації боржника в АДРЕСА_1 ; щодо телефонних розмов з ОСОБА_2 за номером, який повідомила ОСОБА_1 ; щодо перевірки майнового стану боржника на веб-сайтах та довідки з сайту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Укрпатенту стосовно майна боржника; Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області; з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно; Державного реєстру іпотек; Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна; відповіді банківських установ стосовно відсутності відкритих рахунків боржника; вимоги боржнику направлені за місцем його реєстрації та за адресою, зазначеною ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 ; довідки Департаменту адміністративних послуг Дніпропетровської міської ради; довідка Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; витяг з Реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб; довідка стосовно місця реєстрації боржника; довідка та документи про право власності на 1/3 частки квартири боржника.
 
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 
Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
 
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
 
Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
 
Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений порядок арешту та вилучення майна (коштів) боржника. Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
 
Суди встановивши, що в діях державного виконавця відсутні порушення Закону України «Про виконавче провадження», дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.
 
Посилання на бездіяльність державного виконавця у період з 11 жовтня                 2019 року по 29 жовтня 2020 року не беруться до уваги, оскільки заявником не доведено й відповідно судами не встановлено, яким чином порушено її права в цей період.
 
Посилання на те, що судове рішення не виконується 10 років, не беруться до уваги, оскільки суд першої та апеляційної інстанції встановили, що виконавчий лист тричі повертався стягувачу в зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Постанови про закінчення виконавчого провадження ОСОБА_1 не оскаржувала.
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом першої та апеляційної інстанцій норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від                  19 травня 2021 року та на постанову Дніпровського апеляційного суду від                       28 вересня 2021 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                                  Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                       І. О. Дундар
 
                                                                                                                        М. М. Русинчук