Справа № 353/883/21 
Провадження № 33/4808/89/22 
Категорія ст. 124 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції МОТРУК Л. І. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю захисника Чаплінського Ігоря Михайловича в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 та його представника Васютина Ярослава Володимировича, розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.12.2021 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , із вищою освітою, одруженого, що працює заступником директора КНП «Тлумацька міська лікарня» Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, громадянина України
визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. та стягненням судового збору, -
ВСТАНОВИВ:

               В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати як незаконну та необ`єктивну, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що суд не з`ясував всі фактичні обставини по справі, не дослідив докази, не надав вірної правової оцінки обставинам, й припустився неправильного застосування норм матеріального права. Апелянт пояснив, що він рухався з допустимою швидкістю руху, близько 30-40 км/год, й за 50 метрів до виконання повороту ліворуч, увімкнув лівий поворот, наблизившись до повороту, зменшив швидкість руху майже до зупинки автомобілю, й після того, як переконався у відсутності зустрічного транспорту на зустрічній смузі руху, подивившись у ліве дзеркало заднього виду, почав виконувати маневр повороту ліворуч, й в той момент коли його транспортний засіб перебував вже на зустрічній смузі, він побачив, що в попутному напрямку на шаленій швидкості до його автомобіля рухається автомобіль марки «Volkswagen Passat», який не впоровся з керуванням та незастовуючи екстрене гальмування, порушуючи п. 14.2 «б» ПДР України, допустив зіткнення у ліву сторону його автомобіля марки «Hyundai Tucson». Вважає, що працівники поліції упереджено відносились до нього, а тому протокол було складено саме на нього. Звертає увагу, що водій ОСОБА_2 рухався у населеному пункті зі швидкістю 70 км/год, що підтверджується його особистими поясненнями, наявними в матеріалах провадження, а тому вважає, що саме ОСОБА_2 є винуватцем ДТП, що сталась. 
В запереченні на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду - без змін. 
               Постановою судді встановлено, що ОСОБА_1 16.10.2021 року о 12 год 45 хв в м. Тлумач по вул. Грушевського, 21, Івано-Франківського району Івано-Франківської області, керуючи транспортним засобом марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутньому напрямку, при цьому автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
В судове засіданні суду апеляційної інстанції не з`явилась особа, що притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , який про час судового розгляду повідомлений належним чином, а саме шляхом направлення телефонограми (а.п. 52).
В судове засідання апеляційного суду з`явились: захисник Чаплінський І.М., що діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбачені ст. 271 КУпАП; потерпілий ОСОБА_2 , якому роз`ясненні права, передбачені ст. 269 КУпАП, та його представник Васютин Я.В., якому роз`ясненні права, передбачені ст. 270 КУпАП.
Потерпілий ОСОБА_2 заявив клопотання про долучення до матеріалів провадження оптичного диску CD-R з відеозаписом з камер відеоспостереження в м. Тлумач по вул. Грушевського за 16.10.2021 року, отриманого ним на його офіційний запит від національної поліції, яке задоволено, диск долучено до матеріалів провадження як належний та допустимий доказ. 
Захисник Чаплінський І.М. повідомив, що його підзахисному ОСОБА_1 відомо про час судового засідання, проте останній просив провести судовий розгляд без його участі.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 належним чином сповіщено про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, проведення апеляційного перегляду у його відсутність, не суперечить припису ст. 268 КУпАП.
Під час апеляційного розгляду:
- захисник Чаплінський І.М. підтримав доводи апеляційної скарги, просив постанову суду скасувати, провадження по справі закрити, оскільки винуватцем у вказаній ДТП вважає іншого водія - ОСОБА_2 
- потерпілий ОСОБА_2 та його представник Васютин Я.В., просили рішення суду залишити без змін, оскільки, на їх думку, саме водій ОСОБА_1 вчинив маневр початку руху, не переконавшись в безпеці руху.
Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали справи, зміст відеоматеріалів, з`ясувавши питання, які виникли під час такого дослідження, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги, доходжу висновку, що в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 належить відмовити, постанову суду залишити без змін, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з оскаржуваної постанови суду, приймаючи рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, належним чином проаналізував матеріали адміністративного провадження та надав належної оцінки доказам, які містяться в справі.
Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого суддею рішення.
Посилання апелянта на неповноту проведеного судового розгляду в частині нез`ясування всіх фактичних обставин по справі, недослідження доказів, ненадання вірної правової оцінки обставинам, й неправильним застосуванням норм матеріального права, а також на інші порушення закону, не ґрунтуються на матеріалах справи.
Порушень вимог ст.ст. 254, 255, 256 КУпАП не встановлено.
Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 та призначив йому справедливе стягнення в розмірі, який встановлено санкцією ст. 124 КУпАП, яке відповідає особі правопорушника та характеру вчиненого правопорушення.
Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дані правопорушення та прийняте по справі рішення.
Водночас вважаю за необхідне звернути увагу на те, що ЄСПЛ неодноразово зазначав, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. («Пономарьов проти України»). 
Переглядаючи справу в межах апеляційних вимог доходжу наступного висновку.
Так, в п. 1.4 ПДР України вказано, що кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Відповідно до п. 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Аналізуючи зазначені пункти ПДР України вважаю, що водій не тільки не зобов`язаний передбачати те, що інший учасник дорожнього руху під час наближення до нього застосує такі дії, які не відповідають вимогам ПДР України і загрожуватимуть безпеці, а й має право розраховувати на виконання ним вимог ПДР України щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Диспозицією ст. 124 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Отже, за порушення вимог п. 10.1 ПДР України з наслідками у вигляді ДТП, що спричинило пошкодження транспортних засобів, передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що він рухався з допустимою швидкістю руху, близько 30-40 км/год, й за 50 метрів до виконання повороту ліворуч, увімкнув лівий поворот, наблизившись до повороту зменшив швидкість руху, майже до зупинки автомобілю, й після того, як переконався утому, що немає зустрічного транспорту на зустрічній смузі руху, подивившись у ліве дзеркало заднього виду, почав виконувати маневр повороту ліворуч, й в той момент коли його транспортний засіб перебував вже на зустрічній смузі, побачив, що в попутному напрямку руху, на шаленій швидкості, до його автомобіля рухається автомобіль марки «Volkswagen Passat», який не впоровся з керуванням, та не застосував екстрене гальмування, порушуючи п. 14.2 «б» ПДР України, допустив зіткнення у лівий бік його транспортного засобу марки «Hyundai Tucson». 
В суді апеляційної інстанції водій ОСОБА_2 пояснив, що він рухався з безпечною швидкістю руху, поперед нього були припарковані автомобілі, він переконався, що смуга руху вільна від транспортних засобів та будь-яких інших перешкод. Він, під`їжджаючи до припаркованих автомобілів, увімкнув покажчик лівого повороту для їх об`їзду, й в цей час припаркований автомобіль марки «Hyundai Tucson» під керуванням ОСОБА_1 , не надавши йому перевагу в русі, раптово почав виїжджати на зустрічну смугу руху, по який рухався його автомобіль. З метою уникнення зіткнення він змушений був виїхати на зустрічну смугу руху ближче до обочини, проте транспортний засіб марки «Hyundai Tucson» продовжував повертати ліворуч, внаслідок чого допустив зіткнення з його транспортним засобом. Стверджує, що водій ОСОБА_1 здійснив маневр з порушенням приписів ПДР України, а тому саме він є винуватим у вчинення ДТП. Крім того пояснив, що він не рухався зі швидкістю 70 км/год, що вбачається з наданого відеозапису. Такі дані про швидкість були записані працівником поліції, а не ним власноручно, й перед їх підписанням, він їх уважне не перечитував, оскільки в результаті ДТП був травмований та звертався до медичної допомоги.        З вказаних пояснень вбачається, що учасники події звинувачують у вчинення ДТП один одного.
З метою перевірки вказаних доводів, під час апеляційного перегляду було досліджено диск CD-R з відеозаписом з камер відеоспостереження в м. Тлумач по вул. Грушевського за 16.10.2021 року, з якого вбачається як транспортний засіб марки «Hyundai Tucson» під керуванням ОСОБА_1 , не надає перевагу в русі транспортному засобу марки «Volkswagen Passat» під керуванням ОСОБА_2 , починає рух, чим змушує водія ОСОБА_2 змінити напрямок рух його транспортного засобу, чим спростовуються твердження апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі.
Зміст відеозапису підтверджується наданими суду письмовими матеріалами, зокрема протоколом серії ДПР18 №499149 від 16.10.2021 року (а.п. 3); схемою місця ДТП, яка містить графічне зображення місця дорожньо-транспортної пригоди з відображенням та фіксацією на ньому всіх об`єктів та обставин, що стосуються події та мають істотне значення для об`єктивного визначення її причин (а.п. 4); поясненнями водіїв (а.п. 5-7); поясненнями свідків (а.п. 8-9); рапортом поліцейського (а.п. 11).
Так, на схемі ДТП міститься детальне зображення транспортних засобів під керуванням водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після дорожньо-транспортної пригоди та вказані координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини, вбачається місце зіткнення транспортних засобів, ширина проїзної частини та результати інших вимірів, які мають істотне значення для встановлення обставин дорожньо-транспортної пригоди.
Зокрема, на вказаній схемі зазначено взаємне розташування транспортних засобів, де під №2 автомобіль марки «Hyundai Tucson», під керуванням водія ОСОБА_1 , а а під №1 автомобіль марки «Volkswagen Passat», під керуванням водія ОСОБА_3 , та вказані пошкодження транспортних засобів.
Таким чином, дані протоколу про адміністративне правопорушення, розташування транспортних засобів відповідно до схеми дорожньо-транспортної пригоди, пояснення водіїв стосовно обставин дорожньо-транспортної пригоди, зміст відеозапису, характер механічних пошкоджень транспортних засобів в результаті дорожньо-транспортної пригоди, свідчить про порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.1 ПДР України.
Вказаними матеріалами, у сукупності, доводиться той факт, що водій ОСОБА_1 , не врахував дані дорожньо-транспортної обстановки і прийшов до неправильного висновку про те, що виконання ним маневру повороту ліворуч буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим транспортним засобам, зокрема автомобілю під керуванням водія ОСОБА_2 .
Вказане порушення водієм ОСОБА_1 вимог п. 10.1 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та суспільно небезпечними наслідками у виді пошкодження транспортних засобів.
Отже, з досліджених матеріалів провадження, й зі змісту відеозапису, доходжу висновку, про порушення  ОСОБА_1  приписів п. 10.1. ПДР України, оскільки останній, перед початком руху не впевнився в безпечності маневру, та скоїв зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», який рухався в попутному напрямку, в той час як за таких обставин розпочинати маневр заборонено, що й було правильно встановлено судом першої інстанції. 
Суд першої інстанції дав правильну правову оцінку діям ОСОБА_1 , встановивши, що він вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, оскільки, керуючи автомобілем марки «Hyundai Tucson», порушив  п. 10.1 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Досліджені судом першої інстанції докази були оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю у відповідності до вимог ст. 252 КУпАП.
Суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що винуватість  ОСОБА_1 доводиться зібраними у справі доказами, перелік яких наведено в мотивувальній частини рішення, проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку.
Посилання апелянта на упереджене ставлення до нього працівників поліції не підтверджені жодними належними доказам (зверненням до відповідних органів зі скаргою на дії працівників поліції тощо).
Твердження апелянта про те, що водій  ОСОБА_2  рухався у населеному пункті зі швидкістю 70 км/год, що підтверджується його особистими поясненнями, наявними в матеріалах провадження, що, на його думку, підтверджує винуватість в ДТП саме водія  ОСОБА_2 , не можливо перевірити в межах вказаного провадження, оскільки апеляційній розгляд справи відбувається лише в межах обвинувачення, яке було пред`явлене ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №499149 від 16.10.2021 року, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надавати правову оцінку діям іншим учасників дорожньо-транспортної пригоди. 
При цьому, вважаю за необхідне наглосити, що наявність в діях іншої особи порушень ПДР України, не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що дії ОСОБА_1 в частині невиконання ним п.10.1 ПДР України також знаходяться у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою.
Вважаю, що висновки судді суду першої інстанції про доведеність вини  ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п. 10.1 ПДР України є належним чином обґрунтованими, й не спростовується їх правильність доводами апелянта. 
Обране судом першої інстанції адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, й суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 33 КУпАП прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність і наклав на правопорушника справедливе адміністративне стягнення.
Порушень вимог матеріального та процесуального права, які вплинули чи могли би вплинути на правильність та законність прийнятого суддею рішення, не встановлено.
З огляду на наведене вважаю, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.12.2021 року, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                В.В. Повзло