ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-4361/2010  Номер провадження 22-ц/814/572/22	Головуючий у 1-й інстанції Миронець  О.К.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 09 липня 2021 року (час ухвалення судового рішення та  дата виготовлення поновного тексту ухвали не зазначені) у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду із вказаною заявою, просило ухвалити рішення, яким
замінити стягувача АТ «Дельта Банк» у справі №2-4361/2010 на його правонаступника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»; 
видати дублікати виконавчих листів про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 і ОСОБА_1 ;
поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання. 
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 02.07.2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги № 2273/к, згідно умов якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №147/ФКВ-07 від 06.09.2007 року, перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», а тому відповідно ст.442 ЦПК України слід замінити кредитора у виконавчому провадженні на його правонаступника.
Стверджується, що АТ «Дельта Банк» не передав Товариству оригіналів виконавчих документів, що є підставою для видачі їхніх дублікатів і поновлення строку для їх пред`явлення до виконання. 

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 09.07.2021 заяву ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» задоволено.
Замінено АТ «Дельта Банк» як стягувача на правонаступника ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у справі №2-4361/2010 за позовом АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Видано дублікат виконавчого листа згідно рішення Київського районного суду м.Полтави від 27.10.2010р. по цивільній справі №2-4361/2010 за позовом АТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Поновлено строк пред`явлення виконавчих листів до виконання, виданих по цивільній справі №2-4361/2010 Київським районним судом м.Полтави 27.10.2010р. щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення про відмову у видачі дублікатів виконавчих листів і поновлення строку для пред`явлення їх до виконання.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції дав хибну оцінку доводам Товариства щодо втрати виконавчих листів і пропуску строку їх пред`явлення до виконання, оскільки матеріали справи не містять доказів про існування виконавчого провадження за заявою АТ «Дельта Банк». З огляду на встановлені законом строки пред`явлення виконавчих листів до виконання у редакції що діяла час ухвалення рішення по суті спору, первісний кредитор (Банк) на час укладення договору про відступлення права вимоги вже втратив право (пропустив строк) пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
Матеріали справи не містять доказів про втрату виконавчих листів.

Правом подачі відзиву інші учасники справи не скористались.
Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав. 
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374, ч.4 ст.376 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.
Відповідно до приписів ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.
Подана апеляційна скарга не містить доводів щодо незаконності ухвали суду першої інстанції у частині заміни сторони виконавчого провадження, а тому судове рішення у цій частині апеляційним судом не перевіряється. 
        З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Київського районного суду м.Полтави від 27 жовтня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Український промисловий банк» заборгованість про кредитному договору № 147/ФКВ-07 в сумі 220 046 грн 83 коп., що еквівалента 27 813,19 доларів США (а.с.125).
08 листопада 2010 року ОСОБА_2 отримано копію заочного рішення (а.с.129).
17.05.2012 року Київським районним судом м.Полтави виписано шість виконавчих листів щодо стягнення боргу та судового збору з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (довідковий лист перед, а.с.1).
02.07.2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги № 2273/К, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника та зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором № 147/ФКВ-07 від 06.09.2007 року, перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» (а.с.144-152).

Задовольняючи вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», суд першої інстанції визнав доведеним факт втрати виконавчого листа.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Згідно ч. 1 п. 17.4 розділу XIII перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.
Дублікат видається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Згідно із ч.6 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Вказане положення також закріплено в ч.2 ст.433 ЦПК України.
За змістом наведених норм закону підставами у видачі дубліката виконавчого листа є встановлення факту його втрати, визначення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та встановлення причин пропуску пред`явлення останнього до виконання поважними.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі  № 2-836/11 зробила висновок, що якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Підставою для відмови у видачі дубліката виконавчого листа є закінчення строку, встановленого для пред`явлення його до виконання і незаявлення вимоги про поновлення цього строку.
       Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести належними, допустимими, достовірним і достатніми доказами (ст.77-80 ЦПК України) обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.
Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.
Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
Обгрунтовуючи заявлені вимоги, Товариство посилається на такі факти:
17.05.2012 року Київським районним судом м.Полтави виписано шість виконавчих листів по справі №2-4361/2010;
на підставі договору про відступлення права вимоги Товариство стало новим кредитором у правовідносинах, що виникли з кредитного договору № 147/ФКВ-07 від 06.09.2007 року;
АТ «Дельта Банк» як первісний кредитор у межах цих правовідносин не передав товариству оригіналів виконавчих листів;
згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень оригінали виконавчих листів не перебувають на примусовому виконанні. 
Наведені факти підтверджують лише те, що виконавчі листи виписані судом першої інстанції у жовтні 2012 року і за станом на травень 2021 року вони на примусовому виконанні не перебувають (і не перебували). Тобто у цій справі відсутні дані про те, чи відкривалося виконавче провадження, з яких підстав, коли воно було завершено, чи пред`являлися взагалі виконавчі листи до виконання, якщо так, то з яких підстав, коли і кому вони поверталися.
Статтею 512 ЦК України визначені загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні, відповідно якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Відступлення права вимоги (цесія) за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Договір відступлення права вимоги може бути як безоплатним, та і оплатним.
У останньому випадку на відносини цесії розповсюджуються положення про договір купівлі-продажу, оскільки стаття 656 ЦК України передбачає, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Відповідно до умов договору про відступлення прав вимоги № 2273/к від 02 липня 2020 року новий кредитор (Товариство) підтвердив, що в момент укладення цього договору отримав від Банка усі наявні  в Банку документи, що підтверджують право вимоги до боржників (п.5). Банк не відповідає перед новим кредитором за невиконання або неналежне виконання боржниками своїх зобов`язань (п.7). Новий кредитор (Товариство) підтверджує, що до момента укладення цього договору ознайомився із фактичним станом заборгованості за основними договорами і приймає усі ризики, пов`язані із основними договорами та правами вимоги; новий кредитор самостійно несе ризики, пов`язані із порушенням зазначених у цьому пункті договору гарантій та запевнень (п.10).
Аналізуючи наведені нормативні приписи, апеляційний суд робить висновок, що у разі заміни кредитора у зобов`язанні нові правовідносини не виникають, а продовжують існувати ті, які виникли на підставі основного правочину, при цьому новий кредитор несе усі ризики, пов`язані із сумлінністю, добросовісністю поведінки первісного кредитора у межах цих правовідносин. 
       За встановлених обставин слід визнати недоведеним факт втрати виконавчих листів, а неотримання Товариством як новим кредитором від первісного кредитора будь-яких документів, пов`язаних з виконанням рішення рішення Київського районного суду м.Полтави від 27.10.2010 у цивільній справі №2-4361/2010, не є поважною причиною для поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.          
       Таким чином, ухвала суду першої інстанції у частині задоволених вимог про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні зазначених вимог. 
Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. 
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , подаючи апеляційну скаргу до суду, сплатив 454 грн судового збору (а.с.210).
Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена в повному обсязі.
Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» необхідно стягнути 454 грн на користь ОСОБА_1 .
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 337/5253/13-ц, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 06 лютого 2020 року (справа № 2608/15495/12) зробив висновок про те, що оскарження ухвал суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, після їх перегляду в апеляційному суді, у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ч.4 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд  
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 09 липня 2021 року у частині задоволених вимог про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання скасувати, ухвалити нове судове рішення по суті заявлених вимог.
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у задоволенні заяви про видачу дублікатів виконавчих листів по цивільній справі №2-4361/2010, а також про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання. 
В іншій частині ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 09 липня 2021 року залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (ЄДРПОУ 40340222, 03035, м.Київ, Солом`янська площа, 2) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 454 грн судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 11 квітня 2022 року.

Головуючий суддя                                                     О.А. Лобов 

         Судді:                                                                             А.І.Дорош

                                                                                                В.М.Триголов