ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" грудня 2021 р.           Справа№ 911/409/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Зубець  Л.П.
суддів:            Мартюк  А.І. 
          Алданової  С.О. 
 
секретар судового засідання: Позюбан А.С.
за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 14.12.2021 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 
на додаткове 
рішення          Господарського суду Київської області 
від                     11.08.2021 (повний текст складено 20.08.2021)
у справі          №911/409/21 (суддя - Ейвазова А.Р.)
за позовом           ОСОБА_1 
до                    Обслуговуючого кооперативу "Садівницьке товариство 
"Арсеналець-6"
про                    визнання недійсним рішення загальних зборів від 17.08.2019, 
скасування реєстраційних дій
В С Т А Н О В И В:
19.07.2021 від Садівничого товариства "Арсеналець-6" (надалі -відповідач, СТ "Арсеналець-6") надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій відповідач просить суд стягнути з ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) на свою користь 15 323, 00 грн, в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідач, з посиланням на приписи ст.ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) обгрунтовує заяву тим, що під час розгляду справи №911/409/21 відповідач поніс витрати на адвоката, які підлягають стягненню з позивача, у зв`язку з тим, що судовим рішенням у даній справі було відмовлено останньому у задоволенні позову.
Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/409/21 заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з позивача на користь відповідача 15 323, 00 грн в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Суд першої інстанції з урахуванням предмета спору, ціни позову, поведінки сторін, а також необхідності та розумності відповідних витрат, реальності їх понесення у відповідному розмірі відповідачем, незначного перевищення розміру фактично понесених витрат у порівнянні з орієнтовним розрахунком, враховуючи значення справи для учасників, дійшов висновку, що такі витрати підлягають покладенню на позивача у заявленому відповідачем розмірі.
Не погоджуючись із прийнятим додатковим рішенням, позивач (скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/409/21 повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви відповідача щодо ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, внаслідок неправильного, неповного дослідження та оцінки наданих відповідачем доказів. Відтак, оскаржуване судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідачем не надано детального опису робіт. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг не можливо встановити, які саме документи надавались, в тому числі, які документи подавались до суду, не зазначено, яка робота та скільки коштувала, а в самому рахунку, не вбачається по якій саме справі він виставлявся.
До моменту подання заяви про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу від 19.07.2021, представником відповідача, не долучався до матеріалів справи договір про надання правової допомоги. У позивача не було можливості ані ознайомитись з його положеннями до моменту отримання вказаної вище заяви, ані вказати на невідповідність заявлених витрат, заявленим у відзиві на позовну заяву.
Також позивач вважає, що судом першої інстанції не було враховано того, що ОСОБА_1 є літньою людиною та станом на сьогоднішній день є пенсіонером.
На думку позивача, стягнення з останнього грошових коштів, може в тому числі призвести до фактичного подвійного отримання адвокатом Саліван Л.Ф. грошових коштів, оскільки дані виплати здійснюються з грошових коштів щомісячних внесків до відповідача.
Окрім того, скаржником у тексті апеляційної скарги викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження додаткового рішення, з обґрунтуванням причин такого пропуску.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 22.09.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П., суддів: Мартюк А.І., Алданова С.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/409/21 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/409/21.
18.10.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/409/21 з Господарського суду Київської області.
Оскільки головуюча суддя Зубець Л.П. перебувала у щорічній відпустці з 22.10.2021 по 29.10.2021, вирішити питання щодо подальшого руху даної справи у законодавчо встановлений строк було неможливо.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2021 клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку задоволено, поновлено скаржнику пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Відкрито апеляційне провадження у справі №911/409/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/409/21, розгляд апеляційної скарги призначено на 14.12.2021.
Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також встановлено строк для подання пояснень або заперечень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до ч. 5 ст. 262 ГПК України зупинено дію додаткового рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/409/21 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акта за результатами розгляду справи.
Відповідач у порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить поновити строк на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача, залишити скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін. 
Зокрема, у своєму відзиві відповідач зазначає про те, що процесуальними нормами закріплено право сторін з першою заявою по суті подати суду попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які він очікував понести у зв`язку з розглядом справи, що дає право в подальшому, але не пізніше судових дебатів, заявити про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони.
Так, відповідач у відповідності до приписів ч. 1 ст.124 ГПК України в першій заяві по суті (відзиві на позов) вказав про попередній (орієнтовний) розмір його витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, який складатиме 15 000, 00 грн. Під час судових дебатів відповідачем заявлено повторно про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони.
Окрім того, у заяві про ухвалення додаткового рішення відповідач, у відповідності до приписів ч.8 ст. 129 ГПК України зазначив, що поніс витрати на оплату правничої допомоги у даній справі у розмірі 15 323, 00 грн.
На підтвердження підстав надання правової допомоги відповідачем було надано договір про надання правової допомоги №104/21 від 29.04.2021, укладений між відповідачем та адвокатом Саліван Л.Ф., який передбачає надання відповідним адвокатом правової допомоги клієнту СТ «Арсеналець-6» у справі №911/409/21. Надання послуг за вказаним договором є платним, відповідно до якого за правову допомогу, клієнт (відповідач) сплачує адвокату гонорар у сумі 15 323, 00 грн. На підставі відповідного договору видано ордер серії КВ №457688 від 11.05.2021 на представництво інтересів відповідача адвокатом Саліван Л.Ф.
Весь перелік послуг наданих за договором №1-04/21 адвокатом було описано детально та підтверджено матеріалами справи, зокрема в матеріалах справи знаходяться відзив на позовну заяву, клопотання, заяви, пояснення, пояснення свідків та інші документи надані суду саме адвокатом на виконання умов договору, а також містяться протоколи судових засідань та ухвали котрими підтверджується факт надання послуг адвокатом.
Щодо доводів позивача про те, що він є членом СТ «Арсеналець-6» та сплачує членські внески з яких сплачуються послуги адвоката, що на його думку призводить до подвійної оплати ним послуг адвоката, відповідач зазначає про необґрунтованість таких доводів, оскільки в річному кошторисі витрат відповідача витрати на адвокатські послуги та судове представництво не передбачено, а тому відшкодування цих витрат здійснюється за рахунок інших статей з послідуючим утриманням понесених витрат з винної сторони.
У судове засідання 14.12.2021 з`явилися представники сторін, які надали пояснення щодо апеляційної скарги та відповідно до яких представник скаржника (позивача) доводи викладені в апеляційній скарзі підтримав у повному обсязі, просив суд її задовольнити, скасувати додаткове рішення місцевого господарського суду. Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, з підстав, викладених у відзиві на скаргу позивача.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на, які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи, надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У судовому засіданні 14.12.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, у лютому 2020 року ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до обслуговуючого кооперативу - Садівницького товариства "Арсеналець-6" (СТ "Арсеналець-6") про визнання недійсним рішення загальних зборів СТ "Арсеналець-6", оформлене протоколом №5 від 17.08.2019;скасування реєстраційної дії, проведеної Сектором з питань державної реєстрації Обухівської районної державної адміністрації у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у серпні 2019 року: "державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи - Обслуговуючого кооперативу "Арсеналець-6", код ЄДРПОУ 25294770".
Рішенням Господарського суду Київської області від 14.07.2021 у справі №911/409/21 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до СТ "Арсеналець-6" відмовлено повністю.
Відповідним рішенням суду призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати, у зв`язку з заявою позивача щодо покладення на позивача витрат на професійну правничу допомогу та повідомлення під час виступу у судових дебатах про намір подати докази понесення витрат після прийняття рішення у справі.
19.07.2021 від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу з доказами понесення судових витрат, у якій відповідач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь СТ "Арсеналець-6" в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 15 323, 00 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/409/21 заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з позивача на користь відповідача 15 323, 00 грн в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог щодо оскарження додаткового рішення, виходячи з наступного.
Статтею 131-2 Конституції України унормовано, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України.
Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Правовий аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права. Ціна в договорі про надання правової допомоги є істотною умовою, встановлюється за домовленістю сторін шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару. 
Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Згідно з ч. 2 ст. 221 ГПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Частиною 3 ст. 221 ГПК України встановлено, що у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, що визначено ч. 1 ст. 123 ГПК України. До витрат, пов`язаних з розглядом справи,  як передбачено п.1 ч.3 такої норми, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Як визначено п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України, одним із принципів господарського судочинства є принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Реалізація права на відшкодування судових витрат відбувається у порядку, визначеному ГПК України, який передбачає декілька етапів.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Згідно ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Як визначено ч. 3 такої норми, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Порядок розподілу судових витрат встановлений ст. 129 ГПК України, в силу ч.8 якої розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази, що встановлено ч. 8 ст. 129 ГПК України, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, ГПК України визначає послідовність та час вчинення дій учасниками з метою реалізації права на відшкодування судових витрат, що відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Такий порядок застосування визначений постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.01.2021 у справі №910/18250/16.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження підстав надання правової допомоги відповідачем надано договір про надання правової допомоги №104/21 від 29.04.2021 (надалі - договір №1-04/21), укладений між відповідачем та адвокатом Саліван Л.Ф., який передбачає надання відповідним адвокатом правової допомоги клієнту - СТ "Арсеналець-6" у справі №911/409/21, що включає попередню консультацію, підготовку та подання процесуальних документів, представництво інтересів клієнта в суді, отримання рішення суду (п.п.1.1, 1.2, 1.3 договору).
Відповідний договір №1-04/21 передбачає оплатне надання правової допомоги.
П. 1.4 договору №1-04/21 визначено, що за правову допомогу, передбачену п.1.2 договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у сумі 15 323, 00 грн, який розраховано адвокатом беручи до уваги складність справи, значення її для сторін, характер спору та орієнтовний обсяг опрацьованого матеріалу для підготовки процесуальних документів та час на представництво інтересів клієнта в суді виходячи з погодинної оплати адвокатських послуг. При цьому, витрати на правову допомогу за 1 годину роботи адвоката розраховано з урахуванням 50% від прожиткового мінімуму на  особу, встановленого Законом України "Про державний бюджет на 2021 рік" (2 189, 00 грн; 50% - 1 094, 50 грн).
Сторонами договору №1-04/21 узгоджено порядок виплати гонорару: 8 000, 00 грн - протягом 5 днів з моменту укладення договору; 7 323, 00 грн - протягом 30 днів з моменту укладення договору, але не пізніше 5 днів з дати ухвалення судом рішення (п.1.5). 
Пунктом 1.6 договору №1-04/21 визначено, що послуги за цим договором вважаються наданими у повному обсязі та належної якості в день отримання адвокатом рішення суду у справі.
З розрахунку до відповідного договору вбачається, що гонорар у розмірі 15 323, 00 грн, визначений договором №1-04/21, обрахований виходячи з 14 годин роботи адвоката, що включає наступні послуги: підготовка клопотання та ознайомлення зі справою в суді, включаючи час в дорозі - 1,5 години; зустріч, консультація клієнта, аналіз наданих клієнтом документів та матеріалів, узгодження правової позиції у справі - 2,5 години; складання відзиву по справі - 2,5 години; роздруківка та засвідчення копій відзиву і доказів (додатків до відзиву) - 0,5 години; направлення відзиву позивачу - 0,5 години;  подання відзиву до суду - 0,5 години; складання інших процесуальних документів (клопотання, заяви тощо) - 1 година; представництво інтересів замовника в суді (включаючи час на виїзд до суду, участь в судових засіданнях не більше 4 засідань) - 4 години; складання промови для виступу в дебатах - 1 година.
На підставі відповідного договору видано ордер серії КВ №457688 від 11.05.2021 на представництво інтересів відповідача адвокатом Саліван Л.Ф.
Відповідач в рахунок оплати гонорару адвоката перерахував у загальному розмірі 15 323, 00 грн платіжними дорученнями: №511 від 30.04.2021 - 8 000, 00 грн; №521 від 14.05.2021 - 7 323, 00грн.
Сторонами договору №1-04/21 після ухвалення рішення у даній справі складено акт передачі-приймання послуг від 15.07.2021, у якому вказано про надання послуг у повному обсязі та відсутності претензій стосовно кількості та якості наданих адвокатом послуг у клієнта.
Відповідно до акту адвокатом надані послуги, передбачені договором №1-04/21, а саме: підготовка клопотання та ознайомлення зі справою в суді; зустріч з клієнтом та його консультація, аналіз наданих клієнтом документів та матеріалів, узгодження правової позиції; складання відзиву, роздруківка його копій і доказів, направлення його відповідачу; складання інших процесуальних документів (клопотання, заяви тощо); представництво інтересів замовника в суді в судових засіданнях, що відбулись 12.05.2021, 28.05.2021, 16.06.2021, 02.07.2021, 14.07.2021; складання промови для виступу в дебатах.
Отже, наданими позивачем доказами підтверджено надання послуг та реальне понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги, пов`язану з розглядом відповідної справи, у розмірі 15 323, 00 грн.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач виконав відповідні дії з метою реалізації права на відшкодування відповідних витрат: подав орієнтовний розрахунок з першою заявою по суті, заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат за результатами розгляду з доказами та детальним розрахунком; у судових дебатах усно повідомив про неможливість подання доказів та надав такі докази у встановлений законом строк. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правомірним покладення на позивача відшкодування витрат відповідача на правову допомогу в згаданому розмірі.
Разом з цим, судова колегія, серед іншого, вважає за необхідне зазначити наступне.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність визначення суми витрат або неналежність послуг адвоката, скаржником суду не надано.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для покладення на позивача відшкодування витрат відповідача на правову допомогу в згаданому розмірі відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам.
В свою чергу, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи усю сукупність обставини справи, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування додаткового рішення місцевого господарського суду
Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути  належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати  обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний господарський суд вважає, що додаткове рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/409/21 прийнято з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення має бути залишеними без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 - без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 залишається без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення без змін, колегія суддів вважає за необхідне поновити дію додаткового рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/409/21, зупинену ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2021.
Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
П О С Т А Н О В И В:
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/409/21 залишити без задоволення.
2. Додаткове рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/409/21 залишити без змін.
3. Матеріали справи №911/409/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, відповідно до ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 20.12.2021. 

Головуючий суддя                                                            Л.П. Зубець 

Судді                                                                                А.І. Мартюк

                                                                                С.О. Алданова