П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 р.	м.Одеса	Справа № 475/692/21	
Головуючий в 1 інстанції: Кривенко О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 1 вересня 2021 року (суддя Кривенко О.В., смт Доманівка, повний текст рішення складений 01.09.2021) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти 262 батальйону Управління патрульної поліції Одеської області Граждана Євгенія Валерійовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до інспектора поліції Граждана Є.В. та УПП в Одеській області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія БАА №484555 від 04.07.2021 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 грн. за порушення частини четвертої статті 121 КУпАП та закрити провадження по справі.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 1 вересня 2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, з неправильним дослідженням доказів, ігноруванням прямих мотивів та фактів, на які посилався позивач, з неповним з`ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення по справі, невідповідністю висновків обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.
На думку апелянта, матеріалами справи не доведено про розміщення дорожнього знаку 3.29 обмеження швидкості до 50 км/год та проінформованість ОСОБА_1 на момент руху зі швидкістю 105 км/год, тому працівником поліції відбулась неправильна класифікація порушення ПДР, а саме за статтею 122.4.1 КУпАП, а не так як була винесено постанову відносно водія ОСОБА_2 за статтею 122.4.4. Крім того, апелянт вважає, що факт фіксування руху транспорту з рук є прямими порушенням статті 40 Закону України "Про національну поліцію", наслідком якого й стало неправильне вимірювання швидкості.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів у разі, в тому числі, відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою серії БАА №484555 від 04.07.2021 року, винесеною інспектором роти №262 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області ст. лейтенантом поліції Гражданом Є.В., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.
Відповідно до даної постанови, 4 липня 2021 року о 16 год. 15 хв. в ході виконання службових обов`язків інспектор поліції Граждан Є,В. за адресою: Одеська область, Біляївський район, автодорога М-05 (Київ - Одеса) 450 км виявив транспортний засіб Toyota Rav4 номерний знак НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 105 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості 50 км/год", перевищивши встановлене обмеження швидкості руху на 55 км/год, чим порушив пункт 12.9 "б" Правил дорожнього руху України. Факт перевищення швидкості руху зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM II LTI20/20 №ТС008382

Вважаючи зазначену постанову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про її скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з відсутності порушень з боку відповідача під час притягнення позивача до відповідальності, і того, що вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення доведена належними доказами.

Колегія суддів погоджується з цим рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, згідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини другої статті 2 та частини першої статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами статті 246 КУпАП встановлено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.
За приписами частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення, позивач 4 липня 2021 року о 16 год. 15 хв., за адресою: Одеська область, Біляївський район, автодорога М-05 (Київ - Одеса) 450 км керував транспортним засобом Toyota Rav 4 номерний знак НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 105 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості 50 км/год".
Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулює та визначає Закон України "Про дорожній рух".
Відповідно до статті 14 цього Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).
У відповідності до пункту 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. 
Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 12.9 "б" ПДР водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 Знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 Знак 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
Знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.
Частиною четвертою статті 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується фото- та відео- матеріалами відзнятими лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM II LTI 20/20 №ТС008382 та підтверджується роздруківкою файлу 1625415325_2200_0704_161525.jmf з пристрою, на якому зокрема, вказана система географічних координат з кутовими величинами: географічна широта 46°37'55.09"N і географічна довгота 30°32,35.43"Е місця події автодороги М-05 Київ-Одеса, 450 км.
Право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення прямо передбачено статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" у поточної редакції.
Таким чином колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що даний доказ є належним, допустимим та таким, що доводить вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.
Відповідно до відповіді Служби автомобільних доріг в Одеській області за вих. №01- 1011/12 від 17.03.2021 року, дорожні знаки 5.70 "Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху" з табличкою 7.2.1 "Зона дії" встановлені на початку серпня на км 360+000 - км 440+000 та км 442+000 - км 463+000 автодороги М-05 Київ - Одеса згідно листа УПП в Одеській області ДПП.
Також, як встановлено судом першої інстанції та не спростовується доводами апеляційної скарги, наявності дорожнього знаку 3.29 "Обмеження максимальної швидкості 50 км/год" на авто дорозі М-05 Київ - Одеса 450-й км підтверджено відеозаписом ділянки дороги по маршруту позивача, на якій діють дорожні знаки "3.29 "Обмеження максимальної швидкості".
Зазначені дорожні знаки влаштовані з урахуванням вимог ДСТУ 4100-2014 "Знаки дорожні. Загальні технічні вимоги. Правила застосування".
Як вбачається з долученого до відзиву фотознімку, такий виготовлений за допомогою приладу TrueCam, на ньому зображено автомобіль марки Toyota Rav4 номерний знак НОМЕР_1 , вказано дату, час, координати та швидкість руху вказаного автомобіля 105 км/ год., зафіксовано приладом TrueCam, де також видно дорожній знак, а також що на вказаній ділянці встановлено обмеження швидкості.
Тобто, заборонні обмежувальні і інформаційні дорожні знаки були розташовані на відповідній ділянці автодороги, що підтверджується відповідними доказами, наданими відповідачем.
Враховуючи встановлені обставини справи даної справи, що не спростовується апелянтом, колегія суддів вважає, що порушення останнім вимог пункту 12.9 "б" ПДР є доведеними.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 7 листопада 2015 року за №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У такому випадку, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) на місці вчинення правопорушення виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.
Колегією суддів була досліджена оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №484555 від 04.07.2021 року, та її невідповідність вимогам чинного законодавства не встановлено.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №484555 від 04.07.2021 року.
Апеляційна скарга позивача не містить належних, переконливих доводів та аргументів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог чи давали підстави вважати інакше. Суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку, відповідно до норм матеріального та процесуального права.
У контексті оцінки інших доводів апеляційної скарги колегія суддів також звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 272, 286, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 1 вересня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач                                        В.О.Скрипченко

Суддя                                                                                І.П.Косцова

Суддя                                                                                Ю.В.Осіпов