ПОСТАНОВА 
Іменем України

25 січня 2022 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 399/1110/20
провадження № 22-ц/4809/121/22 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
       Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,
за участю секретаря судового засідання Діманової Н.І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Онуфріївська селищна територіальна громада в особі Онуфріївської селищної ради,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог - ОСОБА_2 , Відділ земельних відносин Онуфріївської територіальної громади Олександрійського району,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Онуфріївської селищної територіальної громади в особі Онуфріївської селищної ради на рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2021 року та додаткове рішення цього ж суду від 26 серпня 2021 року у складі судді Лях М.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Успенської сільської ради про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю.
Ухвалою Онуфріївського районного суду від 12.02.2021 замінено відповідача Успенську сільську раду на належного відповідача - Онуфріївську селищну територіальну громаду в особі Онуфріївської селищної ради.
В обґрунтування позову ОСОБА_1  зазначала, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_3 , інвалід війни 2 групи, недієздатний, після якого вона прийняла спадщину, 
Згідно рішення сімнадцятої позачергової сесії Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області від 28 лютого 2008 року № 210 ОСОБА_3 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з наступною передачею їх у власність. 
ОСОБА_3 не завершив процедуру приватизації земельної ділянки у зв`язку зі смертю.
З урахуванням наведеного, просила визнати за нею право на завершення приватизації та одержання Державного акту про право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, що розташована в селі Успенка Онуфріївського району Кіровоградської області на своє ім`я в порядку спадкування після, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , брата, інваліда війни 2 групи, недієздатного ОСОБА_3 та стягнути на її користь з відповідача понесені по справі судові витрати в розмірі 5840,80 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2021 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 право на завершення приватизації та отримання правовстановлюючого документа про право власності на землю, щодо земельної ділянки площею 0,15 га, що розташована в с. Успенка Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
Додатковим рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 26 серпня 2021 року вирішено питання про розподіл судових витрат.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Онуфріївська селищна територіальна громада в особі Онуфріївської селищної ради вважає, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не надано належної оцінки письмовим доказам, а тому воно підлягає скасуванню.
Зокрема, відповідач зазначала, що процедура приватизації земельної ділянки вважається розпочатою спадкодавцем у випадку наявності відповідного рішення повноважного органу про передачу земельної ділянки у приватну власність або, принаймні, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.
Вважає, що принциповим для правильного вирішення даного спору є встановлення того факту, чи дійсно померлим ОСОБА_3 (позивачем, як його законним представником) було розпочато процедуру приватизації, тобто чи було видано відповідне рішення уповноваженим органом.
Вказує, що зі змісту оскаржуваного рішення неможливо достеменно встановити, на яке конкретно рішення органу місцевого самоврядування посилається суд першої інстанції, доходячи висновку про те, що ОСОБА_3 було розпочато процедуру приватизації.
Рішенням Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області №360 від 11.07.2019 гр. ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,15 га для сінокосіння та випасання великої рогатої худоби. Однак, відповідно до ст. 34 ЗК України, земельні ділянки для сінокосіння та випасання великої рогатої худоби можуть надаватися громадянам тільки в оренду, а не у власність. До того ж дане рішення втрачає чинність у випадку, якщо до 01.12.2019 гр. ОСОБА_3 не буде виготовлено проект із землеустрою. Як вбачається із матеріалів справи, проект із землеустрою виготовлено не було. А тому вважає, що дане рішення не може бути визнано законною підставою для подальшого передання земельної ділянки у власність ОСОБА_3 
В рішенні Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області № 210 від 28.02.2008 р. (додаток 8) вказано, що ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність на АДРЕСА_2 : 0,25 га. для обслуговування житлового будинку та 0,35 га для ведення особистого селянського господарства.
В той же час, ОСОБА_3 за життя було реалізовано право на безоплатну приватизацію земель із цільовими призначеннями для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства.
Так, відповідно до рішення Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області від 03.12.2009 р. №541, у власність ОСОБА_3 було передано 0,25 га. землі житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 отримано державний акт на дану земельну ділянку, якій присвоєно кадастровий номер 3524687700:51:000:0222.
Відповідно до рішення Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області від 03.12.2009 р. №543, у власність ОСОБА_3 було передано 0,1801 га. землі сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за адресою АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 отримано державний акт на дану земельну ділянку, якій присвоєно кадастровий номер 3524687700:51:000:0220.
Таким чином, ОСОБА_3 реалізував своє одноразове право на безоплатну передачу йому землі із цільовими призначеннями для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства.
Скасовуючи зазначені рішення, Кіровоградський окружний адміністративний суд у справі №340/3268/19, зобов`язав Успенську сільську раду Онуфріївського району Кіровоградська область провести повторний розгляд звернення позивача, як законного представника ОСОБА_3 щодо даних питань.
Проте, жодних рішень на виконання даного рішення суду Успенською сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області прийнято не було.
Враховуючи зазначені обставини Онуфріївська селищна рада просила скасувати рішення Онуфріївського районного су цього ж суду від 26 серпня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_1  зазначила, що з апеляційною скаргою відповідача вона не згодна в повному обсязі, вважає її необґрунтованою, а рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області законним, та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.
В обґрунтування відзиву позивач посилалася на вимоги тотожні тим, які зазначені нею у позовній заяві та просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Судом першої інстанції встановлено такі обставини
Згідно по господарської книги № 4 за 1991-1995 роки, особового рахунку НОМЕР_1 за покійною гр. ОСОБА_4 до 1992 року біля її будинку числилася земельна ділянка площею 0, 68 га. Після її смерті власником будинку став гр. ОСОБА_3 , якому у 1993 році виділилась земельна ділянка площею 0, 25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що підтверджується довідкою виконавчого комітету Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області № 275 від 10.06.2019 (т. 1 а.с. 57).
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 05.01.2015, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано недієздатним, та його опікуном призначено ОСОБА_1 , яка є позивачем по справі (т. 2 а.с. 53).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (т.1 а.с. 11).
Згідно матеріалів спадкової справи № 75/2020 єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_3 є його сестра ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після нього за законом. Інші особи, в тому числі ті, що мають право на обов`язкову частку, а також малолітні, неповнолітні особи у померлого відсутні (т. 2 а.с. 43).
До складу спадщини, крім іншого майна, входить право постійного користування земельною ділянкою площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_4 (між домоволодіннями ОСОБА_5 по АДРЕСА_5 та ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 ), яке було прийнято на сімнадцятій позачерговій сесії Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області від 28 лютого 2008 року № 210, на якій було розглянуто заяву ОСОБА_3 та прийнято рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з наступною передачею їх у власність. У додатку до вищезазначеного рішення під № 8 значиться, що ОСОБА_3 надана земельна ділянка по АДРЕСА_5 , площею 0,60 га, цільове використання землі: 0,25 обслуговування житлового будинку, 0,35 ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 31).
28.05.2020 позивач подала до Успенської сільської ради Онуфріївського району заяву з проханням передати в її користування вище вказану земельну ділянку замість померлого брата ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 39-40) але на 32 сесії Успенської сільської ради сьомого скликання 21.07.2020 були прийняті рішення № 491 та № 496, згідно яких відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0, 15 га у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_4 та надано ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0, 10 га в тому числі 0, 10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності Успенської сільської ради за адресою: АДРЕСА_4 /т. 1 а.с. 51, 52/. Інших рішень сесій та виконавчих комітетів Успенської сільської ради сьомого скликання стосовно даної ділянки за період з 25.05.2020 не приймалось, що підтверджується довідкою № 457 від 29.07.2020 (т. 1 а.с. 62).
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення         
       В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримала апеляційну скаргу.
       Позивач висловила заперечення проти апеляційної скарги, просила рішення суду залишити без змін. 
Треті особи, які були належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини відповідно до статті 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.
ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.
Однак, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки.
Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодавці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкодавцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.
Аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про те, що початком процедури безоплатної приватизації земельної ділянки є звернення громадянина, зацікавленого у такій приватизації, до відповідного компетентного органу (органу місцевого самоврядування) із заявою про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Так, зокрема, статтею 118 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якою передбачено порядок безоплатної приватизації земельної ділянки громадянами, встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.
Разом з тим, як убачається з матеріалів справі спадкодавець вже частково реалізував своє право на приватизацію земельних ділянок згідно рішення сімнадцятої позачергової сесії Успенської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області від 28 лютого 2008 року № 210, яким ОСОБА_3 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з наступною передачею їх у власність у розмірі 0,60 га, з який 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,35 га для ведення особистого селянського господарства, а саме одержав у 2009 році державні акти на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку (а.с. 138, том 3) та на земельну ділянку площею 0,18 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 141,том 3).
Таким чином, спадкодавцем не реалізоване право на приватизацію земельної ділянки розміром 0,17 га для ведення особистого селянського господарства.
       Проте, 14.10.2008 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництва», згідно п. 3. Прикінцевих положень якого, прийняті і не виконані до набрання чинності цим Законом рішення відповідних органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про погодження місця розташування об`єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом.
       Особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця.
Отже, зважаючи на те, що рішення Успенської сільської ради про  надання  ОСОБА_3  дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з наступною передачею їх у власність було прийняте 28.03.2008 і спадкодавець не реалізував за життя своє право на приватизацію земельної ділянки 0,17 га протягом двох років з дня набрання чинності згаданого Закону, тому рішення Успенської сільської ради втратило свою чинність ще 14.10.2010, а відтак спадкоємець не набула права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Щодо судових витрат
       За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
       При поданні апеляційної скарги Онуфріївською селищною територіальною громадою в особі Онуфріївської селищної радою понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 1362,00 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, тому вказана сума коштів підлягає стягненню з   ОСОБА_1   на   користь ради, оскільки колегія суддів задовольняє апеляційну  скаргу. 
       Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04.
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Онуфріївської селищної територіальної громади в особі Онуфріївської селищної ради задовольнити.
Рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 04 серпня 2021 року та додаткове рішення цього ж суду від 26 серпня 2021 року скасувати. 
Ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Онуфріївської селищної територіальної громади в особі Онуфріївської селищної ради про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки та одержання правовстановлюючого документа.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Онуфріївської селищної територіальної громади в особі Онуфріївської селищної ради понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 1362,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 31 січня 2022 року.

Головуючий суддя                                                                 А.М. Головань

Судді                                                                                         О.Л. Карпенко

                                                                                        С.І. Мурашко