КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №755/2962/2021                                                                                Головуючий у І інстанції - Яровенко Н.О.
апеляційне провадження №22-ц/824/1824/2022                                        Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
25 січня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Приходька К.П., 
суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,
за участю секретаря Немудрої Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2021 року
у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Бориспільського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Хорошої Нателли Важанівни, стягувач: ОСОБА_2 , 
 
встановив:
 
В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із скаргою на дії головного державного виконавця Бориспільського МВДВС Центрального міжрегіонального управління МЮУ Хорошої Н.В., мотивуючи її тим, що в Бориспільському міськрайонному відділі ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження №54454060 по виконання виконавчого листа №755/14795/16-ц, виданого 12 травня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 188297,14 грн. 
22 січня 2021 року боржник дізнався про те, що 02 листопада 2020 року було здійснено опис та арешт майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1 . 
Цього ж дня, боржник подав до відділу державної виконавчої служби заяву в якій повідомив про наявність у останнього на праві власності вантажного автомобіля «Iveco» д.н.з. НОМЕР_1 у зв`язку з чим, просив скасувати постанову про опис та арешт квартири АДРЕСА_1 . 
Однак, 01 грудня 2021 року ОСОБА_1 отримав відмову про скасування постанови, у зв`язку з чим, скаржник вимушений звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2021 року, в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Бориспільського МВДВС ЦМУ МЮУ Хорошої Н.В. відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановленою з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилався на те, що у Бориспільському МВДВС ЦМУ МЮУ (м. Київ), перебуває виконавче провадження №54454060 з виконання виконавчого листа №755/14795/16-ц, виданого 12 травня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 188297 грн. 14 коп.
На даний час проводиться дії по стягненню боргу в примусовому порядку з боржника ОСОБА_1 
22 січня 2021 року в ході ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №54454060, представником боржника було встановлено, що головним державним виконавцем Бориспільського МВДВС ЦМУ МЮУ (м. Київ) Хорошою Н.В. 02 листопада 2020 року було здійснено опис та арешт майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1 .
25 січня 2021 року до Бориспільського МВДВС ЦМУ МЮУ (м. Київ), була направлена заява, у якої було проінформовано, що в боржника - ОСОБА_1 в приватній власності зареєстроване рухоме майно - вантажний автомобіль «ІVЕСО» д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору.
01 лютого 2021 року, на заяву боржника про скасування постанови, була отримана відмова, яка обґрунтовувалась наступним чином, згідно ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у виконавця відсутні підстави для скасування постанови про опис та арешт майна боржника від 02 листопада 2020 року. Одночасно повідомлено, що арешт може буде знятий за рішенням суду».
В ухвалі про відмову у задоволенні скарги також зазначено, що державним виконавцем Бориспільського МВДВС ЦМУ МЮУ (м. Київ) Хорошою Н.В. неодноразово, а саме 12 листопада 2018 року №42396 та 03 лютого 2021 року №6866 скеровувалися запити до ТСЦ №3243 регіонального сервісного центру МВС України у Київській області щодо наявності будь-якого майна, що зареєстроване на праві власності за боржником ОСОБА_1 , однак відповідь отримано не було.
Крім цього, матеріали виконавчого провадження №54454060 містять витяги з ІС ДП «НАІС» (06) від 26 травня 2019 року, 07 серпня 2019 року, 09 вересня 2019 року, 12 грудня 2019 року та 03 лютого 2021 року в яких зазначено, що в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.
В матеріалах справи містяться роздруківки з бази ІС ДП «НАІС», до яких має доступ державний виконавець, де зазначено, що за боржником транспортні засоби не зареєстровано. Але у вказаній базі містяться автомобілі, які проходили реєстрацію з 2013 року, а зазначений автомобіль зареєстровано за боржником ОСОБА_1 22 лютого 2008 року.
Вказаний факт підтверджується довідкою від 16 липня 2021 року №Л-743 з ТЦС МВС №3241, в якій зазначено, що в ході перевірки було встановлено, що станом на 14 липня 2021 року за ОСОБА_1 , з 22 лютого 2008 року по теперішній час зареєстрований автомобіль «ІVЕСО 3510», д.н.з. НОМЕР_1 , кузов:       НОМЕР_2 .
Вказаний факт підтверджував і наявний у боржника ОСОБА_1 , оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, який був наданий державному виконавцю.
Просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2021 року, та ухвалити нове судове рішення, яким визнати незаконною та скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 02 листопада 2020 року, винесену головним державним виконавцем Бориспільського МВ ДВС ЦМУ МЮУ (м. Київ) Хорошою Н.В., якою було здійснено опис та арешт майна боржника, а саме: квартири АДРЕСА_1 .
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на примусовому виконанні Бориспільського МВДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження №54454060 по виконанню виконавчого листа №755/14795/16-ц, виданого 12 травня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 188297,14 грн.
В ході здійснення виконавчих дій, 02 листопада 2020 року головним державним виконавцем Бориспільського МВДВС ЦМУ МЮУ (м. Київ) Хорошою Н.В. винесена постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_1 , а саме: квартири АДРЕСА_1 .
25 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця із заявою про скасування постанови від 02 листопада 2020 року зазначаючи що в приватній власності боржника є рухоме майно - вантажний автомобіль «Iveco» д.н.з. НОМЕР_1 та готовий надати для опису та оцінки.
01 лютого 2021 року на заяву від 25 січня 2021 року Бориспільський МВДВС ЦМУ МЮУ (м. Київ) повідомив, що згідно відповіді МВС за боржником ОСОБА_1 відсутні зареєстровані ТЗ. 
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржнику на підставі права власності зареєстровано квартиру. 
У відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем здійснено опис та арешт квартири АДРЕСА_1 . 
Також зазначено, що відсутні підстави для скасування постанови від 02 листопада 2020 року. 
Арешт може бути знятий за рішенням суду.
Також встановлено, що 06 листопада 2017 року старшим державним виконавцем Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ Диких О. було скеровано запит до Регіонального сервісного центру м. Києва №8044 щодо наявності будь-якого майна, що зареєстроване на праві власності за боржником ОСОБА_1 .
В подальшому, матеріали виконавчого провадження №54454060, були передані до Бориспільського МВДВС ЦМУ МЮУ (м. Київ).
Так, державним виконавцем Бориспільського МВДВС ЦМУ МЮУ (м. Київ) Хорошою Н.В. неодноразово, а саме 12 листопада 2018 року за №42396 та 03 лютого 2021 року за №6866 скеровувалися запити до ТСЦ №3243 регіонального сервісного центру МВС України у Київській області щодо наявності будь-якого майна, що зареєстроване на праві власності за боржником ОСОБА_1 , однак відповідь отримано не було.
Крім цього, матеріали виконавчого провадження №54454060 містять витяги з ІС ДП «НАІС» (06) від 26 травня 2019 року, 07 серпня 2019 року, 09 вересня 2019 року, 12 грудня 2019 року та 03 лютого 2021 року в яких зазначено, що в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.
Натомість, державним виконавцем Хорошою Н.В. було встановлено, що на праві власності у боржника ОСОБА_1 зареєстрована квартира АДРЕСА_1 та з метою виконання рішення суду нею була винесена постанова від 02 листопада 2020 року.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у державного виконавця були відсутні дані про те, що у боржника на праві власності перебуває зареєстроване рухоме майно, а тому посилання скаржника на незаконність постанови від 02 листопада 2020 року та її скасування не знайшли свого підтвердження та спростовується кількістю направлених запитів та витягів з ІС ДП «НАІС» (06).
З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно ч.1, ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. 
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. 
Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. 
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. 
Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам , про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. 
Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.
Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. 
При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. 
В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. 
Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. 
У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. 
Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку.
Пунктом 18 постанови №6 від 07 лютого 2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. 
При цьому суд не має права зобов`язати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.
У відповідності до положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Боржником жодним чином не доведеного того факту, що державним виконавцем були порушені норми ЗУ «Про виконавче провадження» при винесенні постанови від 02 листопада 2020 року.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця.
Викладені в апеляційній скарзі доводи є непереконливими, такими що не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 без задоволення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -
  
постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складений 27 січня 2022 року.

Суддя-доповідач                                                      К.П. Приходько

Судді                                                                         Т.О. Писана

С.О. Журба