Номер провадження: 22-ц/813/7484/21 
Номер справи місцевого суду: 504/1230/20
Головуючий у першій інстанції Барвенко В. К.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.12.2021 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О.,
за участю секретаря судового засідання: Тищенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 березня 2021 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «ОЛСІДЗ ІНВЕСТ УКРАЇНА» до Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про визнання протиправними та скасування рішень, визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності правочинів, -
                                         В С Т А Н О В И В:
У травні 2020 року представник ТОВ «ОЛСІДЗ ІНВЕСТ УКРАЇНА» звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області до Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , з позовом про визнання протиправними та скасування рішень, визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності правочинів та просив суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Визирської сільської ради від 20.06.2019 року № 1224-VII «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території с. Визирка Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 » в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 5122780500:01:004:0049, безоплатно у приватну власність для ведення особистого селянського господарства на території с. Визирка Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області ОСОБА_2 ;
- визнати протиправним та скасувати рішення сесії Визирської сільської ради № 107/IV-VII від 11.09.2019 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, передачу земельних ділянок безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території села Визирка Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області громадянам України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 » в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, передачу земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 5122780500:01:004:0049, безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 ;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 5122780500:01:004:0049 від 13.01.2020 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Марченко О.М.;
- застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу земельної ділянки, шляхом скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 5122780500:01:004:0049 за ОСОБА_1 ;
- застосувати наслідки скасування рішення сесії Визирської сільської ради № 107/IV-VII від 11.09.2019 року, шляхом скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 5122780500:01:004:0049, за ОСОБА_2 та поновлення реєстрації права власності на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 5122780500:01:004:0049, за Визирською сільською радою Лиманського району Одеської області.
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 травня 2020 року відкрито провадження у справі.
У березні 2021 року позивач подав до суду клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку. 
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 березня 2021 року клопотання задоволено, накладено арешт на земельну ділянку, площею 2,0 га, кадастровий номер 5122780500:01:004:0049, яка належить ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 13.01.2020 року.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 березня 2021 року скасувати та відмовити заявнику у забезпеченні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, сторони в судове засідання, призначене на 21.12.2021 року на 15:30 годину не з`явилися, причини неявки не повідомили.
21.12.2021 року від представника ОСОБА_1 адвоката Царевої Н.А. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що представник знаходиться за межами міста і не може прийняти участь у розгляді справи.
Проте, дане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки суд відкладає розгляд справи лише з поважних причин неможливості прибуття учасника справи до суду. Оскільки доказів та обґрунтувань неможливості взяти участь у судовому засіданні, адвокатом не наведено, з урахуванням, що про судове засідання на 21.12.2021 року адвокат Царева Н.А. була повідомлена заздалегідь, ще 05.11.2021 року (а.с.241), суд не має підстав для відкладення розгляду справи. Крім того, суд враховує розумні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до ст..375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч.1-2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч.1 п.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. 
Відповідно до роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів. 
Так, під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише покладає на суд обов`язок з`ясовувати наявність спору. Ціллю вжиття заходів забезпечення позову є запобігання ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір і невжиття заходів забезпечення позову, які просить застосувати заявник, може в майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є земельна ділянка, площею 2,0 га, кадастровий номер 5122780500:01:004:0049. Позивач оскаржує рішення сільської ради про надання дозволу та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 . При цьому, позивач зазначає, що 13.01.2020 року ОСОБА_2 відчужила спірну земельну ділянку на користь ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що існує ризик відчуження ОСОБА_1 спірної земельної ділянки на користь інших осіб, позивач просив накласти арешт на земельну ділянку. Таким чином заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку повністю співмірні із заявленими позивачем вимогами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
Таким чином, спосіб забезпечення про який просить заявник повністю кореспондується викладеним підставам позову і відповідає тим діям, які новий власник може вчинити. Тобто, спосіб забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку, здатний забезпечити захист інтересів позивача у випадку задоволення позову і присікти дії, які ускладнять або зроблять неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги, що вживаючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції таким чином порушив право власності ОСОБА_1 , є не спроможніми, оскільки сам по собі арешт унеможливлює лише продаж даного майна та жодним чином не позбавляє апелянта володіти та користуватися спірним майном. Забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірне майно має за мету до вирішення справи по суті усунути саму можливість відчужити предмет спору і тим самим утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, але ні в якому разі не позбавляє власника майна володіти цим майном та навіть гарантує збереження права власності за ним до ухвалення рішення суду по суті спору.
Доводи апеляційної скарги, що вживаючи заходи забезпечення позову, суд не взяв до уваги, що розгляд цієї справи належить до юрисдикції адміністративних судів, також є неспроможніми, оскільки предметом перегляду є обґрунтованість вжиття судом заходів забезпечення позову, а не встановлення предметної підсудності. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції перевірив обставини справи, факти які мають значення для справи, пересвідчився, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясував обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач позовним вимогам, та дійшов до правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.
За таких обставин, доводи апеляційної інстанції не спростовують правильність постановленої ухвали, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На пыдставы викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -
                П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 березня 2021 року про забезпечення позову – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24.12.2021 року

Головуючий          О.М. Таварткіладзе 

Судді:                  О.В. Князюк

                                                                 С.О. Погорєлова