ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року	Львів	Справа № 380/9424/20 пров. № А/857/17607/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Довгої О.І., Матковської З.М.,
при секретарі судового засідання:                              Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Львівській області на рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 15 липня 2021 року (суддя Братичак У.В., ухвалене в м. Львові о 16:25, повний текст складено 26.07.2021) у справі № 380/9424/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1   про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги,-  

                                                  ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Львівській області  звернулося в суд з позовом до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 16 346, 32 грн.
В подальшому в суд надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати: податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області №00291555713 від 04.12.2018 на суму 7    158,37 грн.; податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області №00291555713 від 04.12.2018 на суму 1    868,53 грн.; податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області №00291555713 від 04.12.2018 на суму 170,00 грн.; податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області №00291555713 від 04.12.2018 на суму 2 147,50 грн.; податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області №00291555713 від 04.12.2018 на суму 560,56 грн.; визнати протиправною та скасувати податкову вимогу прийняту Головним управлінням ДПС у Львівській області форми “Ф” №1117-57 від 28.01.2019.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду  від 15 липня 2021 року у задоволенні первісного позову Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги задоволено повністю.
Не погоджуючись з даним судовим рішенням, його оскаржило Головне управління ДПС у Львівській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наявних у ній підстав, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального  права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду  та прийняти нове, яким первісний позов Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги відмовити повністю. 
Доводи  апеляційної скарги зводяться до того, що Головним управлінням ДПС у Львівській області належним чином повідомлено платника податків фізичну особу - ОСОБА_1 про проведення перевірки, а відтак, ухилення останньою від обов`язку отримувати поштову кореспонденцію не змінює факту виконання податковим органом вимог встановлених пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України та з врахуванням пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України. Також вважає, що викладені в акті документальної позапланової перевірки порушення щодо ОСОБА_1 відповідають чинному законодавству України, а підстави для скасування податкових повідомлень - рішень і податкової вимоги – відсутні, оскільки останні прийняті у межах та спосіб визначений діючим законодавством.
В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нову постанову, якою первинний позов про стягнення податкового боргу задовольнити, а в зустрічному позові відмовити.
Представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги заперечив, просив таку відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Протокольною ухвалою суду від 20.01.2022 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних  підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20. пп.78 1.2 п.78.1 ст.78. п.79.1 ст.79, п.82.2 ст.82 ПК України та наказу ГУ ДФС у Львівської області № 5676 від 04.10.2018 року, повідомлення про проведення перевірки від 04.10.2018 № 709 про проведення документальної позапланової перевірки посадовою особою первісного позивача проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 проживаючої - АДРЕСА_1 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.
З акту позапланової невиїзної документальної перевірки видно, що копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, письмового повідомлення про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано ОСОБА_1 05.10.2018 рекомендованим листом повідомленням про вручення.
За результатами перевірки (проведена в Дрогобицькому управлінні ГУ ДФС у Львівській області та адресою: м Дрогобич. вул.Шевченка.9) складено акт “Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р.” №2548/13-01-57-13/ НОМЕР_1 від 22.10.2018 року.
Даною перевіркою встановлено, що в 4 кварталі 2015 року ОСОБА_1 отримала прибуток у вигляді успадкованого майна в сумі 149482,38 грн., але не задекларувала цей дохід у річній декларації про доходи.
На підставі вказаного акту перевірки податковим органом 04.12.2018 року були прийняті: податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області №0029155713 від 04.12.2018 на загальну суму 9342,65 грн.; податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області №0029175713 від 04.12.2018 на суму 170,00 грн.; податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області №0029205713 від 04.12.2018 на загальну суму 2802,79 грн.;
У добровільному порядку відповідач за первісним позовом вказану заборгованість не сплатила, відповідно позивач за первісним позовом звернувся до суду з даним позовом.
Також, не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач за зустрічним позовом звернувся в суд з зустрічною позовною заявою.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулася в суд з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом (пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).
Відповідно до пп. 78.1.2 п.78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.
Згідно п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Абзацом 1 п. 79.2 ст. 79 ПК України передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Відтак враховуючи наведені вище норми ПК України, судом першої інстанції вірно зазначено, що обов`язковою вимогою, що передує проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки є: наявність підстав для проведення документальної позапланової перевірки, передбачених п. 78.1 ст. 78 ПК України; прийняття керівником (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу рішення, яке оформлюється наказом; встановлення контролюючим органом факту вручення платнику податків копії наказу про проведення документальної позапланової перевірки у порядку, визначеному статтею 42 ПК України, до початку проведення зазначеної перевірки, а недодержання вимог п. 78.1, 78.4 ст. 78 та п. 79.2 ст. 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Як вірно зазначено судом першої інстанції пунктом 42.2 ст.42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно з абз. 4 п.42.4 ст.42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Судом першої інстанції вірно зазначено, що виконання умов вказаних вище норм надає право посадовим особам контролюючого органу розпочати проведення документальної перевірки.
Проаналізувавши зазначене судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, а право на проведення такої перевірки надається лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку та вручення копії наказу про проведення перевірки у спосіб, визначений законом, до її початку (відповідає правовій позиції Верховного Суду наведений у постанові від 821/543/16 від 06.02.2020).
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що визначений пунктом 42.2 статті 42 ПК України спосіб вручення наказу та повідомлення щодо проведення контрольного заходу надає податковому органу обирати альтернативні шляхи направлення документів платнику податків - або засобами електронного зв`язку, або шляхом вручення особисто платнику чи його представнику, або засобами поштового зв`язку, та в разі обрання податковим органом останнього способу надіслання поштової кореспонденції та якщо поштова служба не може вручити платнику податків відповідного документа такий відповідно до абзацу 6 пункту 42.4 статті42 ПК України вважається врученим у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Відтак, судом першої інстанції вірно зазначено, що платник податків вважається також ознайомленим із наміром про проведення перевірки у разі неможливості вручення йому відповідних документів після проставлення поштовим органом відповідної відмітки.
Разом з тим зазначені вище положення податкового законодавства не дають підстави вважати, що законодавець ототожнює такі поняття як “вручення” та “надіслання” наказу в розумінні належного повідомлення про проведення перевірки. Невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, і завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку.
Так, вимога, яку ПК України ставить до контролюючого органу, щодо необхідності пересвідчитись чи вручено платнику податків у визначений законодавством спосіб копію наказу про проведення невиїзної документальної перевірки, кореспондує з чітко зазначеними в статті 17 ПК України правами платника податків, а саме: право бути присутнім під час проведення перевірок; право подавати письмові звернення щодо проведення замість документальної невиїзної перевірки-документальну виїзну.
Як вірно встановлено судом першої інстанції,  наказ ГУ ДФС у Львівської області №5676 від 04.10.2018 року, повідомлення про проведення перевірки від 04.10.2018 № 709 направлено рекомендованим листом з повідомленням за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована за місцем проживання: АДРЕСА_2 . Іншої інформації щодо реєстрації позивача за адресою в матеріалах справи немає.
Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що наказ ГУ ДФС у Львівської області № 5676 від 04.10.2018 надіслано на неналежну адресу, за якою позивач не проживає (не зареєстрований), а тому з огляду на приписи статті 42 ПК України, відсутні підстави вважати, що такий наказ належним чином вручено, що з огляду на приписи п. 79.2 ПК України свідчить про недотримання контролюючим органом умов для того, щоб розпочати проведення вказаної документальної позапланової невиїзної перевірки.
Отже, ОСОБА_1 , у порушення вимог пп.17.1.6 п.17.1 ст.17 ПК України, була позбавлена права бути присутнім під час проведення перевірки та надавати пояснення і документи з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених ПК України податків та зборів. 
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податковим органом було порушено порядок проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, передбачений п.79.2 ст.79 ПК України, що є підставою для визнання документальної позапланової невиїзної перевірки незаконною та такою, що не спричинила правових наслідків її проведення ( відповідає правовій позиції Верховного Суд яка викладена у постановах від 06.02.2020 року у справі № 821/543/16, від 26.02.2019 року у справі № 821/2424/15-а).
Щодо отриманого ОСОБА_1 доходу, судом першої інстанції вірно зазначено, що на підставі договору дарування грошових коштів №1638 від 24.12.2015 року ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 6500 доларів США на банківському рахунку № НОМЕР_2 в ПАТ “УКРІНБАНК”, що по курсу НБУ на момент дарування становило – 149482,38 грн.
Разом з тим, згідно довідки ПАТ “УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ” №1863/01 від 08.08.2017 року вбачається, що рішенням загальних зборів акціонерів від 13.07.2016 змінено види діяльності товариства: зокрема, виключено вид діяльності “діяльність комерційних банків, код КВЕД 64.19 “Інші види грошового посередництва” та визначено основним видом діяльності 68.20 “Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна”. Саме тому облік банківських операцій, які велися ПАТ “УКРІНБАНК” припинено 13.07.2016. Станом на 13.07.2016 р. ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не була зареєстрована як клієнт ПАТ “УКРІНБАНК” та не включена до реєстру кредиторських вимог клієнтів ПАТ “УКРІНБАНК”. 
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ОСОБА_1 не отримувала дохід і не використала отримані в подарунок кошти та не зверталась до ПАТ “УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ” із заявою про включення до реєстру кредиторських вимог клієнтів ПАТ “УКРІНБАНК”, і як наслідок, спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та вірно скасовані судом першої інстанції. 
Як наслідок, оскільки податкова вимога №1117-57 від 28.01.2019 року містить в собі показники податкового боргу, які повністю складаються лише зі спірних податкових повідомлень-рішень та нарахованої пені, то, у зв`язку зі скасуванням цих податкових повідомлень-рішень, податкова вимоги також вірно скасована судом першої інстанції.   
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апелянта не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. 
Відповідно до вимог ст.139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд ,-                 

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 15 липня 2021 року у справі № 380/9424/20 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 25.01.2022