УХВАЛА

17 лютого 2022 року 
Київ
справа №640/25663/19
адміністративне провадження №К/9901/46137/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Данилевич Н.А., Мацедонської В.Е.
розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шевцової Н. В., Данилевич Н. А., Мацедонської В. Е. від розгляду справи №640/25663/19 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення і наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:
20 січня 2022 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду головуючої судді Шевцової Н.  В., суддів Данилевич  Н.  А., Мацедонської  В.  Е. відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення і наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
04 лютого 2022 року на адресу Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід суддів Касаційного адміністративного суду Шевцової Н. В., Данилевич Н. А., Мацедонської В. Е.
На обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що Верховним Судом у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В. ухвалою від 25 жовтня 2021 року та у складі судді- доповідача Касаційного адміністративного суду Капшур О.В. від 29 листопада 2021 року Офісу Генерального прокурора було повернуто касаційні скарги у справі № 640/25663/19 у зв`язку з посиланням останнього на правові висновки, які було прийнято та сформовано після прийняття апеляційним судом рішення у справі, тобто на такі, які на момент прийняття адміністративним судом рішення не існували. 
За твердженням скаржника, незважаючи на зазначені висновки Верховного Суду стосовно підстав попередніх касаційних скарг Офісу Генерального прокурора, останнім було знову, втретє подано до Верховного Суду касаційну скаргу, з посиланням на ті ж самі неналежні підстави, однак, колегією суддів у складі судді-доповідача Шевцової Н.В., суддів Данилевич Н.А. та Мацедонської В.Е., незважаючи на відсутність підстав для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, касаційне провадження відкрито.
Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.
Положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.
Відповідно до частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Враховуючи те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, сторона повинна навести обґрунтовані аргументи, що свідчать про наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних чинників.
Так, надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.
Перед розглядом справи суддя повинен утриматись від будь-яких коментарів, які можуть вплинути на перебіг цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи стосовно певної особи чи питання.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною.
Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.
Також колегія суддів звертає увагу, що відповідно до положень частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Суд вважає, що мотиви заявника фактично свідчать про його незгоду з ухвалою суддів під час розгляду справ, що за правилами статей 36, 37 КАС України не може бути підставою для відводу, та не свідчать про неупередженість суддів. Таким чином, наведені позивачем доводи не підтверджені належними та допустимими доказами, тому не є підставами для відводу суддів.
Отже, наведені позивачем доводи, за яких, на його думку, є сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів Шевцової Н.В., Данилевич Н. А., Мацедонської В. Е. мають суб`єктивний характер, ґрунтуються на оціночних критеріях, що свідчить про необґрунтованість заяви і не дає підстав для висновку про упередженість чи ставить під сумнів безсторонність судді.
Суд звертає увагу на відсутність інших підстав, передбачених статтями 36, 37 КАС України, які б унеможливлювали участь колегії суддів Шевцової Н.В., Данилевич Н. А., Мацедонської В. Е. у розгляді справи і викликали необхідність їх відводу.
Проаналізувавши аргументи позивача, якими він обґрунтовує свою заяву, колегія суддів зазначає, що такі доводи самі по собі є суб`єктивними без доведення причинно-наслідкового зв`язку між зазначеною заявником інформацією та процесуальною діяльністю на посаді судді Верховного Суду та конкретно при розгляді цієї справи.
Згідно з частиною четвертою статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
За таких обставин, клопотання про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шевцової Н. В., Данилевич Н. А., Мацедонської В. Е. є необґрунтованим.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 40, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
Заяву про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду суддів Шевцової Н.В., Данилевич Н. А., Мацедонської В. Е. - визнати необґрунтованим.
Передати заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шевцової Н.В., Данилевич Н. А., Мацедонської В. Е. від розгляду справи №640/25663/19 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення і наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Н. В.  Шевцова          

Судді                                                                                                     Н. А. Данилевич

                                                                                                    В. Е. Мацедонська