Ухвала
 
10 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 759/3216/20
провадження № 61-18054ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори про поновлення строку для прийняття спадщини, 
встановив:
04 листопада 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року у вищевказаній справі. 
Ухвалою Верховного Суду від 15 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.
На виконання вимог ухвали від 15 листопада 2021 року ОСОБА_1 надіслано до Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги, у якій заявником лише процитовано всі пункти частини другої статті 389 ЦПК України, якими передбачено підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.   
Проте ОСОБА_1 у касаційній скарзі не зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) нею подається касаційна скарга з обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав). 
Заявник вказує у касаційній скарзі про відсутність практики Верховного Суду, яка б розглядала чи/або формувала практику судових спорів у подібних правовідносинах. З огляду на викладене, якщо  ОСОБА_1 подає касаційну скаргу на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, то їй слід про це чітко вказати у скарзі та обґрунтувати (мотивувати) наявність цієї підстави.    
Крім того, в уточненій касаційній скарзі заявник вказує, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки неповністю досліджено обставини справи, не надано їм належної оцінки, не враховано доведеності пояснень та доказів, наданих відповідачем, їх належності  та відповідності дійсним обставинам справи. Заявником процитовано усі пункти частини третьої статті 411 ЦПК України, разом з тим  ОСОБА_1 чітко не вказує у касаційній скарзі, що судові рішення оскаржуються нею також з підстав, передбачених пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.  
У касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтовано (мотивовано) наявність цієї підстави (підстав).
Таким чином, заявнику необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів у відповідності до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали із зазначенням конкретного (конкретних) пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав). 
Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Ураховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги.
Керуючись статтями 127, 393 ЦПК України,
ухвалив:
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.   
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                  М. Ю. Тітов