Постанова
Іменем України
 
15 грудня 2021року
м. Київ
 
справа № 210/3890/19
провадження № 61-6280св 20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
відповідачі: акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», 
розглянув у порядку письмового  провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», подану адвокатом Товкун Альоною Вікторівною, на рішення Дзержинського районного суду                             м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року у складі судді Сільченко В. Є. та постанову Дніпровського апеляційного суду від                    11 березня 2020 року у складі колегії суддів: Зубакової В. П.,                        Барильської А. П., Бондар Я. М.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,                      ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (далі - АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»), товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (далі -                                                ТОВ «Дніпропетровськгаз збут»), в якому просили:
- визнати незаконними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу для побутових споживачів природного газу, які проживають у будинку  АДРЕСА_1 ; 
- визнати незаконним встановлений ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу для побутових споживачів природного газу позивачам по справі; 
- зобов`язати ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 01 січня 2017 року поновити позивачам, як побутовим споживачам природного газу, режим нарахування природного газу відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників; 
- визнати право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» за побутовими споживачами природного газу - позивачами у справі; 
- визнати, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язано було за власний рахунок, в термін до                01 січня 2018 року, здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам природного газу.
Свої вимоги обґрунтовували тим, що на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500 між ними (позивачами) та  АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (далі - АТ «Криворіжгаз») укладено Типовий договір постачання природного газу споживачам.
Відповідно до пункту 1.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір), цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор газорозподільної мережі (далі - Оператор ГРМ) направляє споживачеві інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплату рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Доказом факту приєднання всіх споживачів до Типового договору вважають щомісячне споживання ними природного газу та здійснення щомісячної сплати рахунків за спожитий природний газ. Позивачі зазначали, що права та обов`язки споживачів виникли з однієї підстави та що предметом цього спору є однорідні права та обов`язки. Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VІ «Права і обов`язки постачальника». Зміст Типового договору, викладений в постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500 передбачає, що права та обов`язки для всіх споживачів є ідентичними.
Сумлінно виконуючи всі умови даного договору, вони регулярно оплачували рахунки за спожитий природний газ згідно з договором та в терміни, визначені в рахунках.
АТ «Криворіжгаз» встановило на будинок АДРЕСА_1 , у якому вони проживають,  загальнобудинковий вузол обліку газу.
У лютому 2017 року їм стало відомо про те, що для них ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», в односторонньому порядку, з 01 січня 2017 року почало нараховувати об`єми використаного природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу.
Посилаючись на те, що вищевказані дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» є незаконними, просили позов задовольнити.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року позов задоволено частково.
Визнано незаконними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу в будинку АДРЕСА_1 .
Визнано незаконним встановлений ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу для побутових споживачів природного газу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 .
Зобов`язано ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 01 січня 2017 року поновити побутовим споживачам природного газу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,              ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 режим нарахування природного газу відповідно до чинних норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.
Визнано право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» за побутовими споживачами природного газу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Визнано, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язаний за свій рахунок, у термін до 01 січня 2021 року, здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників побутовим споживачам природного газу ОСОБА_1 ,                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Суд першої інстанції вважав, що оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які ними оплачені. Дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу замість квартирних лічильників газу побутовим споживачам у будинку АДРЕСА_1 є незаконними та вчинені з порушенням положень Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС, Типового договору розподілу природного газу.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2020 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року в частині розміру судових витрат, стягнутих з АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на користь держави, змінено, збільшено цей розмір з 1 921,00 грн  до 15 368,00 грн.
В іншій частині судове рішення залишено без змін.
Апеляційний суд фактично погодився з висновком суду першої інстанції та, змінивши судове рішення лише в частині розподілу судових витрат,  вважав його таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Короткий зміст вимог касаційних скарг
06 квітня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга                                           ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на рішення Дзержинського районного суду                                       м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2020 року, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог до та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
У касаційній скарзі заявник зазначає підставу касаційного оскарження судових рішень пункт 1 частини 2 статті 389 ЦПК України.
Вважає, що судами застосовано постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №653  від 16 квітня 2015 року, пункт 1 розділу 1 Правил постачання природного газу, що регулюють відносини між постачальником та споживачем природного газу, також пункт 5 частини 4 розділу 9 Кодексу газорозподільної системи без урахування  висновків щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №176/1664/18, від                         06 листопада 2019 року у справі № 161/15083/16-ц.
Вважає, що він є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки до його обов`язків не входить здійснення розподілу природного газу або зміни об`єктів розподіленого природного газу споживачам, а також встановлення режимів нарахування об`ємів спожитого газу та здійснення їх перерахунку, а тому вважає, що суд мав відмовити у задоволенні вимог позивачів в частині до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут».
Вважає, що суд мав застосувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 17 квітня 2018 року у справі                 № 523/9076/16-ц, в якій зазначено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється у порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених позовних вимог до належного відповідача.
Також 06 квітня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга                                           від АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині позовних вимог до АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Зазначає підставу касаційного оскарження судового рішення пункт                            2 частини 2 статті 389 ЦПК (необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні).
Вважає за необхідне відступити від правових висновків Верховного Суду, висловлених в постановах від 14 червня 2019 року у справі №910/6642/18 та від 14 серпня 2018 року у справі №910/23369/17, щодо застосування Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» до спірних правовідносин.
Зазначає, що суди порушили норми матеріального права, а саме підпункт 1 пункту 6 Положення Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП).  
Аргументи учасників справи
Доводи осіб, які подали касаційні скарги
Касаційні скарги аргументовані тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.
ТОВ «Дніпропстровськгаз збут» у касаційній скарзі зазначає, що відповідно до Правил постачання природного газу та Закону України «Про ринок природного газу» є гарантованим постачальником природного газу в                         м. Кривий Ріг, до обов`язків якого не входить здійснення розподілу природного газу або зміни об`ємів та обсягів розподіленого природного газу споживачам, а також встановлення режимів нарахування об`ємів спожитого газу та здійснення їх перерахунків.
Таким чином, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» не може здійснити зміну режиму нарахування спожитого природного газу, поновлювати режими нарахування та здійснювати перерахунки спожитого природного газу споживачам, а тому ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» є неналежним відповідачем.
У касаційній скарзі ПАТ «Криворіжгаз» звертає увагу на те, що постановою НКРЕКП від 31 березня 2016 № 547 (зі змінами) затверджено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки та джерела його фінансування по розділах.
У І розділі Плану розвитку на 2016-2025 роки (Інвестиційна програма                    ПАТ «Криворіжгаз» на 2016 рік) було передбачено з урахуванням технічних та економічних чинників загальнобудинковий лічильник у будинку на                           АДРЕСА_1 .
ПАТ «Криворіжгаз» не може відступати від положень, встановлених Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, який затверджений постановою НКРЕКП від 31 березня 2016 року № 547 та в подальшому постановою НКРЕКП від 22 грудня 2016 року № 2347.
19 січня 2018 року, тобто після встановлення загальнобудинковото вузла обліку природного газу на ввідному газопроводі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , набрали чинності зміни до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», які були внесені Законом України  «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу» від 21 грудня                 2017 року № 2260-УІН, доповнено статтю 2 цього Закону новою частиною другою, згідно з якою з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Відповідно до положень статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Таким чином, у будинку на АДРЕСА_1 забезпечено облік природного газу відповідно до вимог Закону в редакції, що існувала на момент виникнення спірних правовідносин.
Доводи інших учасників справи
ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» та АТ «Криворіжгаз» подали пояснення, в яких підтримують свої касаційні скарги та наполягають на їх задоволенні.
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалами Верховного Суду від 22 та 29 травня 2020 року відкрито касаційне провадження у даній справі.
Витребувано з Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу № 210/3890/19 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу та визнання права споживачів на забезпечення та встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів.
Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2021 року справу № 399/355/20 призначено до судового розгляду.
Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2021 року зупинено касаційне провадження у справі № 210/3890/19 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду у касаційному порядку справи № 212/5836/17 (провадження № 11цс21).
Ухвалою Верховного Суду від 15 грудня 2021 року касаційне провадження у справі № 210/3890/19 поновлено.
Позиція Верховного Суду
Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Суди встановили, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є або власниками, або зареєстровані та проживають у будинку                АДРЕСА_1 .
АТ «Криворіжгаз» є Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.
Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16 квітня                2015 року № 1274 про видачу ліцензії на розподіл природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ, АТ «Криворіжгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території м. Кривий Ріг (крім житлового масиву Інгулець Інгулецького району в місті Кривий Ріг) та Криворізького району Дніпропетровської області в зоні розташування розподільних газопроводів, що перебувають у власності та користуванні ПАТ «Криворіжгаз».
12 грудня 2016 року ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є                        АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», встановило на будинок АДРЕСА_1 загальнобудинковий вузол обліку газу, у зв`язку з чим позивачам з 01 січня 2017 року, в односторонньому порядку, почали нараховувати об`єми використаного природного газу згідно показань загальнобудинкового приладу обліку.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходячи з того, що  позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, дійшов висновку про те, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» забезпечити встановлення індивідуальних лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується лише для приготування їжі. Відмова АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз»  встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує їх права. З урахуванням вимог статті                       5 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» волевиявлення позивачів на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним.
В апеляційній скарзі АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, пред`явлених до АТ »Криворіжгаз», та постановити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до                             АТ «Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз».
Переглядаючи рішення місцевого суду в апеляційному порядку, апеляційний суд у постанові зазначив, що судове рішення в частині задоволених позовних вимог до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про визнання незаконним встановленого ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» режиму нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу для побутових споживачів природного газу - позивачів у справі, та зобов`язання                                              ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 01 січня 2017 року поновити їм режим нарахування природного газу відповідно до чинних норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників в апеляційному порядку не оскаржено, у зв`язку з чим колегією суддів не перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині. 
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
Аналіз статті 375 ЦПК України свідчить, що підставою для залишення судового рішення суду першої інстанції без змін є ухвалення судом першої інстанції судового рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і такий висновок має робитися судом апеляційної інстанції тільки у тому разі, якщо судове рішення суду першої інстанції переглядається по суті. Якщо в певній частині судове рішення суду першої інстанції не оскаржується в апеляційному порядку, то це не є підставою для залишення судового рішення суду першої інстанції без змін із вказівкою про це в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції. Тобто, якщо в певній частині судове рішення суду першої інстанції не оскаржується в апеляційному порядку, то в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути вказано, з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги, в якій саме частині судове рішення суду першої інстанції (з врахуванням меж оскарження) залишено без змін (змінено чи скасовано).
Водночас, в резолютивній частині постанови апеляційний суд за наслідками розгляду апеляційної скарги АТ «Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз» змінив рішення суду першої інстанції від 24 жовтня 2019 року лише в частині розміру судових витрат, стягнутих з АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на користь держави, в іншій частині судове рішення першої інстанції залишив без змін.
При цьому, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалося в частині задоволених позовних вимог до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про визнання незаконним встановленого режиму нарахування об`ємів спожитого природного газу та зобов`язання поновити режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників та, не навівши відповідних мотивів щодо цих вимог, зробив безпідставний висновок про залишення без змін рішення суду першої інстанції у вказаній частині.
Таким чином, суд апеляційної інстанції на порушення встановлених частиною першою статті 367 ЦПК України меж апеляційного розгляду справи фактично переглянув рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» про визнання незаконним встановленого режиму нарахування об`ємів спожитого природного газу та зобов`язання поновити режим нарахування природного газу  щодо мотивів цього судового рішення, яке в цій частині, за визначенням самого суду апеляційної інстанції, не було предметом апеляційного перегляду. 
Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційних скарг дають підстави для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду постановлена без додержання норм процесуального права. 
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» та                                           ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» задовольнити частково, постанову апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги  акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» та товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», подану адвокатом Товкун Альоною Вікторівною, задовольнити частково.
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2020 року скасувати, справу направити на новий розгляд до апеляційного суду.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | С. Ю. Бурлако
| А. Ю. Зайцев
| В. М. Коротун
| М. Ю. Тітов