КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа 759/3031/16-ц                                                                        Головуючий у І-й інстанції -Шум Л.М.
апеляційне провадження № 22-ц/824/13285/2021                               Доповідач Заришняк Г.М.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
21 грудня  2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.
при секретарі -  Діденку А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Доценко Вікторії Вікторівни, діючої в інтересах Акціонерного товариства «УкрСиббанк», до якої приєдналось Товариство з обмеженою відповідальність Фінансова компанія «Інвест-Кредо», та апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», Акціонерного товариства «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальність Фінансова компанія «Інвест-Кредо», треті особи: ОСОБА_2 та Товариство з обмеженою відповідальність Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про визнання частково недійсним договорів купівлі-продажу права вимоги,-
 
                                                  В С Т А Н О В И В :
 
В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ«УкрсСиббанк», ПАТ«Дельта Банк», третя особа: ОСОБА_2  про визнання частково недійсним договорів купівлі-продажу права вимоги.
В обґрунтування позову позивачка вказувала, що між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та нею 16.08.2005 року було укладено кредитний договір №9-5G9/08-2005МК про надання поновлюваної кредитної лінії на суму 55 000,00 доларів США та додаткову угоду №802 до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки №802-о від 16.08.2005 року.
Для забезпечення в повному обсязі всіх грошових зобов`язань за укладеним кредитним договором, між ОСОБА_2 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено 16.08.2005 року нотаріально посвідчений договір іпотеки.
Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.02.2011 р., залишеним без змін  ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.10.2012 року, позов ПАТ «УкрСиббанк» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1  заборгованість за кредитним договором в розмірі 442 008,75 грн. та 1 820 грн. судові витрати.
Вказувала, що 08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» було укладено з ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Перелік прав вимоги включає в себе: відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №F9-5G9/08-2005М від 16.08.2005 року; відступлення прав за договором застави без номера від 16.08.2005 року, де в додатку №1 зазначено, що заставодавцем є позивачка.
Позивачка зазначала, що жодного договору застави (іпотеки) житлової нерухомості між нею та ПАТ «УкрСиббанк» не укладалось.
Позивач вважала, що ПАТ «УкрСиббанк» до укладення з  ПАТ «Дельта Банк» спірної факторингової угоди від 08.12.2011 року, вже реалізував своє право грошової вимоги до неї, шляхом пред`явлення відповідного позову, який в подальшому був задоволений судом, внаслідок чого кредитор - ПАТ «УкрСиббанк» отримало процесуальний статус стягувача, а не кредитора у зобов`язанні.
Враховуючи вищевикладене, а також з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила суд визнати частково недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, який був укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», в частині відступлення права грошової вимоги за договором про надання поновлюваної кредитної лінії №9-5G9/08-2005МК від 16.08.2005 року, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 ; визнати частково недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, який був укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» в частині відступлення права вимоги за іпотечним договором №9-5G9/08-2005МК від 16.08.2005 року, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 .
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року позов задоволено.
Визнано частково недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, який був укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», в частині відступлення права грошової вимоги за договором про надання поновлюваної кредитної лінії №F9-5G9/08-2005МК від 16.08.2005 року, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 .
Визнано частково недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, який був укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», в частині відступлення права вимоги за іпотечним договором від 16.08.2005 року, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 .
Вирішено питання судових  витрат.
В апеляційній скарзі Доценко В.В., діюча в інтересах АТ «УкрСиббанк», до якої приєдналось ТОВ ФК «Інвест-Кредо», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального  та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняте нове, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі.
Судові витрати покласти на позивача.
В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального  та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити  нове рішення, яким відмовити у задоволені позову ОСОБА_1  у повному обсязі.
Правом подачі відзиву учасники справи не скористались. 
В судовому  засіданні суду  апеляційної інстанції  представник  АТ Укрсиббанк», представник  ТОВ ФК «Інвест Кредо» подані  апеляційні скарги підтримали з підстав та доводів, викладених в них.
Позивачка ОСОБА_1 , її представник, а також  третя  особа ОСОБА_2 в судове засідання, призначене на  07 жовтня 2021 року на 12 год. 50 хв., не з`явились,  від ОСОБА_2   надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з його хворобою. По справі оголошено перерву  на 18 листопада 2021 року   на  12 год. 00 хв..
В судове засідання 18 листопада 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, не з`явились. Від  адвоката  Макаренка О.С., який діяв в інтересах позивачки ОСОБА_1 , надійшло клопотання  про відкладення  судового засідання через те, що він не отримував копій апеляційних скарг для подачі  на них відзиву. По справі оголошено перерву на 02 грудня 2021 року на 12 год.  
  02 грудня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання   не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. 02 грудня 2021 року від  ОСОБА_1 надійшло клопотання  про перенесення розгляду справи в зв`язку з тим, що  вона розірвала угоду з адвокатом Макаренком О.С., і їй потрібен час для укладення угоди  з новим адвокатом (а.с. 238 т.3). По справі оголошено перерву на 16 грудня 2021 року.
  В судовому засіданні 16 грудня 2021 року від адвоката  Шевченка  Д.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 , надійшло клопотання  про відкладення розгляду справи через те, що він є представником позивачки на підставі ордеру, виданого 16.12.2021 року, і йому необхідний час для ознайомлення з матеріалами справи. (а.с.244 т.3). Розгляд справи  було відкладено на 21 грудня 2021 року.
З  справи видно, що  адвокат  Шевченко Д.В., діючий в інтересах ОСОБА_1  із матеріалами даної  справи не знайомився. 
21 грудня 2021 року  від адвоката  Шевченка  Д.В., діючого в інтересах ОСОБА_1 , надійшло клопотання про перенесення судового засідання, в зв`язку з тим, що він   перебуває на лікарняному, але доказів поважності  причини неявки  в судове засідання  ні позивачкою, ні її представником надано не було.
Враховуючи наведене, а також те, що розгляд даної справи  в судах триває з квітня 2016 року, подані  клопотання стороною позивача спрямовані на затягування справи, та з урахуванням  приписів ч.2 ст. 369 ЦПК України, за якими   неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи,  колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність  позивачки та її  представника за наявними  в матеріалах справи  доказами.  
Розглянувши справу в межах доводів апеляційних  скарг, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги  підлягають задоволенню    з таких підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 16.08.2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання поновлюваної кредитної лінії №9- 5G9/08-2005МК, згідно якого, Банк надав позивачці кредитну лінію в іноземній валюті, що дорівнює 55 000 доларів США (том 1 а.с. 16-19, 59-62).
16.08.2005 року укладено договір іпотеки № 9- 5G9/08-2005МК між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , що є майновим поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_1 згідно договору про надання поновлюваної кредитної лінії № 9- 5G9/08-2005МК від 16.08.2005 року. Відповідно до пункту 1.4 зазначеного договору, предметом іпотеки є трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (том 1 а.с 20-23, 63-64).
 Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.02.2011 року, залишеним без змін  ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.10.2012 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 31 800,12 доларів США, заборгованість по процентах 9 741,49 доларів США, 4 797,58 доларів США - пені за прострочення сплати процентів, 9 541,26 доларів США - пені за прострочення повернення кредиту, всього 55 880,45 доларів США, що за курсом НБУ становить 442 008 грн. 75 коп. та 1 820 грн. судових витрат, а всього стягнуто 443 828 грн. 75 коп. (том 1 а.с. 24-25).
Судом встановлено, що 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (том 1 а.с. 29-30).
Згідно з п. 1.1  вказаного договору  купівлі-продажу право вимоги за кредитами  означає всі права вимоги (існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальника за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення за договорами забезпечення.
Відповідно до п. 2.3 договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами права вимоги переходять від продавця до покупця, та обов`язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акта приймання-передачі прав вимоги.
Згідно з наданим позивачем актом приймання-передачі прав вимоги від  19 грудня 2011 року та витягу № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, ПАТ «УкрСиббанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором № F9-5G9/08-2005MК від 16 серпня 2005 року, сторонами якого згідно додатку № 1 іменовано ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк», та договором іпотеки сторонами якого також вказано ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» (а.с.21-23).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 23 січня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» на адресу боржника було надіслано повідомлення про відступлення прав вимоги ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договору купівлі-продажу від 08 грудня 2011 року (а.с. 41-42).
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,    ОСОБА_1  посилалась на  невідповідність номеру кредитного договору, зазначеного в додатку №1 переліку прав вимоги за кредитами, доданого до вказаного договору купівлі-продажу прав вимоги,  номеру договору, що вказаний при укладенні кредитного договору, та вказано заставодавцем / поручителем  ОСОБА_1 , хоча заставодавцем є ОСОБА_2 .
 Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. 
Частиною 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, проте не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1  статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
         Згідно з частинами першою та третьою статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
       Частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
 За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).  
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору.  Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.  
 Як  вбачається з матеріалів справи, що при укладенні договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року сторони керувалися положеннями статей  512-519 ЦК України,  недотримання сторонами під час укладення цього договору купівлі-продажу вимог  чинного законодавства в судовому засіданні не встановлено. 
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
З урахуванням зазначених норм права та встановлених обставин, колегія суддів вважає, що  за своїм змістом договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року не передбачає надання фінансових послуг під відступлення права грошової вимоги, а встановлює зобов`язання нового кредитора щодо самостійного (на власний ризик) стягнення боргу за кредитними договорами, а тому є договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу.
Таким чином, відповідно до укладеного договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «УкрСиббанк» передало (відступило) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором), у тому числі права вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 з правом вимоги повного належного виконання обов`язків останньою за кредитним та забезпечувальним договором (договором іпотеки).
Доводи позивачки про невідповідність номеру кредитного договору, зазначеного в договорі купівлі-продажу прав вимоги (№ F9-5G9/08-2005М) - номеру договору, що вказаний  в кредитному договорі (№ 9-5G9/08-2005МК), не заслуговують на увагу, оскільки не є підставами для визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги в частині відступлення права грошової вимоги за договором про надання поновлюваної кредитної лінії №9-5G9/08-2005МК від 16.08.2005  та за іпотечним договором №9-5G9/08-2005МК від 16.08.2005 року.
З матеріалів справи слідує,  що дійсно номер кредитного договору, вказаний у додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги, та номер, який зазначений  в договорі про надання поновлювальної кредитної лінії, містить невідповідності. Крім того, в додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги помилково вказаний договір іпотеки, сторонами якого є ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк», замість сторін ОСОБА_3 та АКІБ «Укрсиббанк».
Разом з цим,     Актом  від 01 березня 2012 року  прийому - передачі Документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами  від 08 грудня  2011 року підтверджено факт  передавання  кредитного договору  із зазначенням  його номеру 10110483000 та первісного номеру  9-5G9/08-2005МК, проте вказаному Акту  суд не надав належної  оцінки. 
Будь-яких інших кредитних договорів, що були укладені між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 ,  права за якими були передані за договором купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року, не існує, а тому висновок суду першої інстанції про те, що  відповідачем не надано жодних доказів, що спірні договори укладені у відповідності з вимогами ЦК України, не може бути підставою для визнання договору купівлі-продажу прав вимоги недійсним.  
Окрім того, суд при ухваленні судового рішення у даній справі  не взяв до уваги наявність рішення Святошинського районного суду м.Києва  в справі за аналогічним позовом ОСОБА_2 доАкціонерного товариства «УкрСиббанк», Акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: ОСОБА_1 про визнання частково недійсним  договору купівлі-продажу прав вимоги, яким відмовлено в задоволенні позову. Вказане судове рішення ухвалою  апеляційного суду м.Києва від 19.09.2016 р. та ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ залишено без зміни.
З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для визнання частково недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року,   укладеного  між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», в частині відступлення права грошової вимоги за договором про надання поновлюваної кредитної лінії №9-5G9/08-2005МК від 16.08.2005 року, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 та визнання частково недійсним цього договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами в частині відступлення права вимоги за іпотечним договором №9-5G9/08-2005МК від 16.08.2005 року, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 .
Посилання позивачки  щодо неможливості відступлення прав вимоги за наявності судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором та виконавчого провадження, за яким стягувачем виступає ПАТ «УкрСиббанк», не заслуговують на увагу, оскільки  за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08 лютого 2011 року кредитний договір та договір іпотеки, за якими були відступлені права вимоги, не були розірвані. Тобто такі договори на момент передачі прав за ними були діючими, а права вимоги за ними - дійсними. Права, які були відступлені за договором купівлі-продажу, були передані саме за договорами, а не за рішенням суду чи у виконавчому провадженні.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов   до помилкового висновку про  наявність підстав для задоволення позову, в зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення  про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.
Керуючись   ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
                                                 П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу Доценко Вікторії Вікторівни, діючої в інтересах Акціонерного товариства «УкрСиббанк», до якої приєдналось Товариство з обмеженою відповідальність Фінансова компанія «Інвест-Кредо» та апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 рок скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні  позовних вимог  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк», Акціонерного товариства «Дельта Банк» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальність Фінансова компанія «Інвест-Кредо», треті особи: ОСОБА_2 та Товариство з обмеженою відповідальність Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про визнання частково недійсним договорів купівлі-продажу права вимоги - відмовити.
Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржено  в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду України з дня виготовлення повної постанови.
    
Повний текст постанови виготовлений  21 грудня 2021 року.
 
 Головуючий
 
  Судді: