Ухвала
Іменем України 
 
25 січня 2022 року
м. Київ
справа № 335/8518/21 
провадження № 61-21389ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2021 року, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 01 листопада 2021 року у справі за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, 
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2021 року концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 
2021 року прийнято до розгляду позовну заяву концерну «Міські теплові мережі» та відкрито провадження у справі.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 
2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Воробйова А. В. у цій справі залишено без задоволення.
Не погодившись із ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2021 року та ухвалою Орджонікідзевського районного суду 
м. Запоріжжя від 17 вересня 2021 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 01 листопада 2021 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2021 року та ухвалу Орджонікідзевського районного суду 
м. Запоріжжя від 17 вересня 2021 року повернуто заявнику.
14 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 
09 серпня 2021 року, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 01 листопада 2021 року.
Щодо касаційного оскарження ухвали Орджонікідзевського районного суду 
м. Запоріжжя від 09 серпня 2021 року та  ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2021 року 
Частиною другою статті 17 ЦПК України встановлено, що не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32, частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку. 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Пункт 8 статті 129 Конституції України, як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (пункт 24) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. 
Враховуючи наведене, оскільки ухвала Орджонікідзевського районного суду 
м. Запоріжжя від 09 серпня 2021 року та  ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2021 року не були предметом апеляційного перегляду по суті, тому вони не підлягають касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження слід відмовити відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
Щодо касаційного оскарження ухвали Запорізького апеляційного суду від 
01 листопада 2021 року
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2021 року та ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2021 року, апеляційний суд виходив з того, що апеляційна скарга подана на ухвали суду першої інстанції, які відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України не підлягають оскарженню окремо від рішення суду.
Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Частина перша статті 353 ЦПК України встановлює вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду. Разом із тим, ухвала про відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності в цьому переліку відсутня, оскільки була виключена на підставі Закону № 460-ІХ.
Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).
Встановивши, що ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 
09 серпня 2021 року про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі та ухвала Орджонікідзевського районного суду 
м. Запоріжжя від 17 вересня 2021 року про залишення без задоволення заяви про відвід головуючого судді не підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України підстав для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.
Підстави вважати, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, відсутні, тому право заявника на доступ до правосуддя судом апеляційної інстанції порушено не було.
При цьому повернення апеляційної скарги, яка подана на ухвали суду першої інстанції, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, не позбавляє заявника права на апеляційне оскарження та не порушує її права на судовий захист, оскільки вона не позбавлена можливості включити свої заперечення на такі ухвали до апеляційної скарги на судове рішення по суті справи у разі її незгоди з таким рішенням.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі                              № 219/10010/17 (провадження № 14-190цс19) зроблено висновок про те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною. Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові                від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 (провадження № 61-19138сво18) зазначив, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення. Заперечення учасників процесу щодо наявності підстав для залишення заяви без розгляду мають розглядатися судом при оскарженні рішення, ухваленого по суті спору. У зв`язку із цим право на суд, одним із аспектів якого є право доступу, в аспекті апеляційного оскарження ухвали про відмову у залишенні заяви без розгляду, підлягає обмеженню, яке застосовується з легітимною метою та зберігає пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою.
Вказаний висновок підтримала Велика Палата Верховного Суду у постанові                              від 13 березня 2019 року у справі № 522/18296/14-ц (провадження № 14-62цс19).
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності судових рішень.
Керуючись статтею 389, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду 
м. Запоріжжя від 09 серпня 2021 року, ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 01 листопада 2021 року у справі за позовом концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          Ю. В. Черняк
                                                                                                          
                                                                                                                      І. А. Воробйова
 
                                                                                                            Р. А. Лідовець