УХВАЛА

07 лютого 2022 року 
м. Київ
справа № 440/3036/21
адміністративне провадження № К/990/2824/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,
суддів: Данилевич Н.А., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу  Міністерства внутрішніх справ України
на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року 
та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я та реабілітації Міністерства внутрішніх справ України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Медична (військово-лікарська) комісія Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області", Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту охорони здоров`я та реабілітації Міністерства внутрішніх справ України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Медична (військово-лікарська) комісія Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області", Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Департаменту охорони здоров`я та реабілітації Міністерства внутрішніх справ України щодо неповідомлення ОСОБА_1 про результати розгляду його звернення від 17 лютого 2021 року реєстраційний № КН-12100110.
Зобов`язано Департамент охорони здоров`я та реабілітації Міністерства внутрішніх справ України повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду його звернення від  17 лютого 2021 року реєстраційний № КН-12100110. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Міністерством внутрішніх справ України подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.
Частиною 1    статті 55 Конституції України    встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 129 Конституції України    однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує  стаття 14 Закону України "Про    судоустрій і статус суддів".
Відповідно до частини 1  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -    КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Водночас, пунктом 2 частини 5    цієї ж статті обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення  у справах    незначної складності   та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які    відповідно до цього  Кодексу  розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке    має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б)    особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
У свою чергу, за змістом пункту 2 частини 6  статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України  для цілей цього  Кодексу  справами незначної складності є    справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.
Предметом розгляду даної справи є, зокрема визнання протиправною бездіяльності щодо неповідомлення позивача про результати розгляду його звернення, зобов`язання повідомити позивача про результати розгляду його звернення.
З огляду на зазначене, ця справа в розумінні  КАС України  є справою незначної складності.
Оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності, розглянутої у порядку спрощеного позовного провадження, заявник касаційної скарги не зазначає про наявність виняткових обставин відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки мотивованості підстав касаційного оскарження.
Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України.
Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що за відсутності наведених скаржником виключних обставин, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини 5    статті 328 КАС України,    оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в зазначеній справі не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції.
На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Згідно п. 1 ч. 1  ст. 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями  3,  248,  328,  333 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті  касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту охорони здоров`я та реабілітації Міністерства внутрішніх справ України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Медична (військово-лікарська) комісія Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області", Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та    оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                                                                                  В. Е. Мацедонська
Судді                                                                                                                                                                                                               Н. А. Данилевич
                                                                                                                                                                                                                               С. А. Уханенко