ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5757/21                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ТИМОШЕНКО
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 лютого 2022 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача:                                                                                                                           Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                     Епель О.В., Собків Я.М.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області  (далі - відповідач, апелянт, ГУ ПФУ в Черкаській області), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №971050138740 від 20.04.2021 про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років;
- зобов`язати відповідача здійснити з 01.04.2021 перерахунок та виплату пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону України  «Про прокуратуру», виходячи з розміру 90 % від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Черкаської обласної прокуратури від 15.04.2021 №21-207вих21 без обмеженням її максимального розміру.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач всупереч вимог законодавства України протиправно зменшив розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону України  «Про прокуратуру»  №1789-XII у розмірі 90%, та провів перерахунок пенсії відповідно до частин другої, п`ятнадцятої статті 86 Закону України  «Про прокуратуру»  №1789-XII у розмірі 60% заробітної плати за відповідною посадою працівника прокуратури з обмеженням її граничного розміру десятьма прожитковими мінімумами доходів громадян. 
Позивач вважає зменшення відсоткового значення розміру його пенсії з 90% до 60% протиправним, як і обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, оскільки на час призначення позивачу пенсії законом не було встановлено обмежень щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури, таке обмеження має застосовуватись до пенсій, які призначені з 01.01.2016.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року  позовні вимоги задоволено повністю.  
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції припустився порушень норм матеріального права, не врахував положень чинного законодавства та існуючої судової практики з розгляду аналогічних спорів, у зв`язку з чим ухвалив необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Черкаській області, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 22 листопада 2021 року.
Від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якій зазначається, що рішення суду першої інстанції є правильним, враховано усі обставини справи та чинні положення законодавства. Позивач наполягає, що оскільки пенсія призначалася йому у розмірі 90% заробітної плати за відповідною посадою працівника прокуратури без обмеження її максимальним розміром (десять прожиткових мінімумів доходів громадян), то відповідні положення законодавства, прийняті у подальшому, не розповсюджуються на нього. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2021 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відмовлено. Клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про зупинення провадження за апеляційною скаргою - задоволено, зупинено апеляційне провадження у справі №580/5757/21 за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у справі №580/5962/20.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2022 року поновлено провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильності застосування норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 14.10.2002 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України  «Про прокуратуру»  від 05.11.1991 №1789-ХІІ.
Відповідно до Закону України  «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури»  №113-ІХ від 19.09.2019 завершено реформування обласних прокуратур та наказом Генерального прокурора України №414 від 08.09.2020 визначено день початку їх роботи 11.09.2020, відтак оплата праці прокурорів обласних прокуратур здійснюється у відповідності до статті 81 Закону України  «Про прокуратуру»  із вказаної дати.
Черкаська обласна прокуратура надала позивачу довідку від 15.04.2021 №18-207вих.21 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, відповідно до  Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 за №6-р/2020  у справі №1-223/2018(2840/18),  з якої вбачається, що розмір заробітної плати (грошового забезпечення) за нормами чинними на 15.03.2021 за відповідною (прирівняною) посадою прокурора району становить усього 86 800 грн 00 коп.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою щодо проведення перерахунку пенсії відповідно до довідки Черкаської обласної прокуратури від 15.04.2021 №18-207вих.21.
Проте, відповідач повідомив позивача про здійснення перерахунку його пенсії відповідно до довідки Черкаської обласної прокуратури 15.04.2021 №18-207вих.21, після перерахунку розмір пенсії позивача складає 60% від грошового забезпечення, визначеного цією довідкою, та обмежується десятьма розмірами прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Спірними у цій справі є питання щодо розміру відсотку, який підлягає застосуванню при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до  Закону №1789-XII, а також застосування при перерахунку такої пенсії обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ  у редакції, чинній до 01.10.2011, передбачалося, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Законом України    від    08.07.2011    №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»  у  статтю 50-1 Закону №1789-ХІІ  внесено зміни, відповідно до яких пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі    види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок    на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Законом України від    27.03.2014    №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні»  у  статті 50-1 Закону №    1789-ХІІ  у частинах другій і п`ятій цифри « 80» замінено цифрами « 70».
Законом України від    28.12.2014    №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України»  у    статті 50-1    Закону №    1789-ХІІ  у частинах другій та п`ятій цифри « 70» замінено цифрами « 60».
За правилами частини вісімнадцятої цієї статті (у редакції, чинній до 01.01.2015) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. З 01.01.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України.
Водночас 15.07.2015 набрав чинності  Закон №1697-VII, відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим  Законом, зокрема,  Закон №1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015.
З набранням чинності  Законом №1697-VII  пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої  прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Згідно з частиною двадцятою цієї статті призначені працівникам прокуратури  пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами    другою,    третьою    та    четвертою    цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Відповідно до частини першої  статті 58 Конституції України  закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той  закон, під час дії якого вони настали.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту  статті 58 Конституції України, викладеними у  рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 №1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той  закон  або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія  закону  та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим  законом  або іншим нормативно-правовим актом.
Ураховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності  Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього  Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії,  Закон №1697-VII  не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми  Закону №1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.
Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу  Закону №1697-VII  принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.
Ураховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності  Законом №1697-VII  порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього  Закону  та тими, яким вона була призначена відповідно до  Закону №1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до  Закону №1697-VII.
У  рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 N5-р/2018  зазначено, що положення частини першої  статті 22 Конституції України  необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.
Колегія суддів зауважує, що  виходячи з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.12.2021 у справі №580/5962/20, колегія суддів відступила від висновку, викладеного, у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі №580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформувала правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності  Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього  Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії  стаття 50-1 Закону №    1789-ХІІ  відповідно до пункту 3  Прикінцевих положень Закону №1697-VII  у частині перерахунку пенсії втратила чинність.
З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої  статті 86 Закону №    1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Окрім того, колегія суддів Верховного Суду у постанові від 21.12.2021 у справі №580/5962/20 дійшла висновку про відсутність єдності судової практики щодо питання застосування при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до  Закону №1789-XII, обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Зокрема у зазначеній постанові суду вищої інстанції зазначено, що  ухвалюючи постанови від 15.05.2019 у справі №    554/4191/17, від 21.11.2019 у справі №    161/14321/16-а, від 02.05.2020 у справі №    704/87/17, від 10.09.2021 у справі №    580/5238/20 та від 03.06.2021 у справі №    359/3736/17, Верховний Суд виходив із того, що при перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури відповідно до  Закону №    1789-XII, пенсійним органом обґрунтовано застосовано обмеження максимального розміру пенсії.
Водночас у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №    589/3997/16-а викладено висновок про те, що оскільки позивач є непрацюючим пенсіонером, і пенсія призначена йому до 01.01.2016, то до розміру пенсії позивача не застосовуються обмеження максимального розміру пенсії, визначені абзацом шостим частини п`ятнадцятої  статті 86 Закону №    1697-VII.
За змістом  статті 2 Закону №    3668-VI  (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року) максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до  Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Цим  Законом  було внесено зміни до  статті 50-1 Закону №    1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.
При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №    3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим  Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим  Законом  і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим  Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої  статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.
На думку колегії суддів, положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням  Закону №3668-VI  стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим  Законом  перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.
Закон №1789-ХІІ  утратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності  Законом №1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Ураховуючи наведене, з моменту набрання чинності  Законом №1697-VII  питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього  Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.
З огляду на викладене, колегія суддів відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №    589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформувала правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим  Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності  Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим  Законом  перевищував максимальний розмір.  Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених  статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої  статті 86 Закону №1697-VII.
Як вбачається з обставин даної справи №580/5757/21, внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний, з огляду на що, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої  статті 86 Закону №1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Також колегія суддів зазначає, що відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 N20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.
Окрім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке «поле» для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.
Наведене свідчить про те, що ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.
За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria  (заява №    2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява №    17767/08)).
Хоча виплати соціального страхування є «майном» у розумінні статті 1 Першого протоколу до  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак обмеження максимальним розміром пенсій працівникам прокуратури не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.
Відповідно до частини першої  статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, а також ураховуючи останню правову позицію Верховного Суду, яку враховує судова колегія відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга ГУ ПФУ в Черкаській області підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанцій у цій справі - скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову.
Керуючись статтями  243,  250,  308,  310,  315,  316,  321,  325,  328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий  апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у справі №580/5757/21 скасувати, ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених пунктом 2 частини п`ятої  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суддя-доповідач                                                                                                                                 О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                                            О.В. Епель
                                                                                                                                                   
                                                                                                    Я.М. Собків