Єдиний унікальний номер 235/2796/21 
Номер провадження 22-ц/804/367/22        

                                                               ПОСТАНОВА
                                                         ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого судді Мірути О.А.
суддів Канурної О.Д., Хейло Я.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу № 235/2796/21 за позовом ОСОБА_1   до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2021 року ухваленого в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, (суддя Хмельова С.М.), 

                    В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

22 квітня 2021 року до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 квітня 2018 року вони з відповідачем уклали шлюб, від якого у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження дитини сімейні відносини між позивачем та відповідачем стали погіршуватися та з середини березня 2021 року вони остаточно почали проживати окремо. Шлюб між сторонами не розірвано, оскільки дитині лише 10 квітня 2021 року виповнився один рік. За спільною домовленістю сторін дитина проживає разом з позивачкою. 22 березня 2021 року відповідач власноруч написав розписку про те, що не заперечує проти того, щоб дитина проживала разом з позивачкою та зобов`язався щомісячно, починаючи з 1 квітня 2021 року, у строк до 10 числа кожного місяця, надавати грошові кошти на утримання дитини і позивачки. Однак, до 10 квітня коштів на їх утримання відповідач не надав. Відповідач працює з повним робочим днем в ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на посаді начальника дільниці, має регулярний та стабільний дохід у вигляді заробітної плати. Позивачка народила дитину на 35-му тижні вагітності і протягом наступних трьох місяців після народження дитини проходила курс інтенсивного лікування в лікарні. Наразі дитина продовжує доволі часто хворіти і на лікування позивачка витрачає значну суму коштів. На даний час позивачка не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Щомісячно отримує допомогу у розмірі 860,00 грн., інших доходів не має. З урахування матеріального стану відповідача та стану здоров`я дитини, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача та на її утримання у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

         Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2021 року позовні вимоги  ОСОБА_1   до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 на утримання дитини – сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 22 квітня 2021 року, і до повноліття дитини. Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 22 квітня 2021 року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання про стягнення судового збору.
      Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що, підтверджені обставини щодо проживання неповнолітнього сина відповідача ОСОБА_2 з позивачем та матеріальне становище і стан здоров`я ОСОБА_2 давали підстави суду для стягнення аліментів.  

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

З рішенням суду не погодилась ОСОБА_3 , яка не брала участі у справі та яка вважає, що рішення може вплинути на її права та обов`язки.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила рішення суду першої інстанції скасувати, задовольнити позов частково, стягнувши аліменти на утримання дитини ? частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, та на утримання дружини 1/10 частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. В обґрунтування скарги заявник посилалася на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки її, як особу, яка також отримує аліменти від відповідача на їх спільну дитину ОСОБА_5 ,  не було залучено до участі в справі та поза увагою суду залишились обставини щодо стягнення аліментів в розмірі меншому ніж 25 % на її користь  на утримання її сина з відповідачем, що на її думку є порушенням її прав та дитини.  Апелянт стверджує, що визнання позову відповідачем у даній справі здійснено з порушенням її  права, оскільки не було підстав для задоволення позову.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

На адресу суду надійшов відзив від позивача, в якому вона зазначила, що вважає заочне рішення суду першої інстанції  правильним, законним та обґрунтованим.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та  ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрували шлюб у Покровському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 20 квітня 2018 року, актовий запис №139 (а.с.8).
Від шлюбу мають малолітню дитину - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).
Дитина перебуває на Д-обліку у лікаря-педіатра (а.с.10).
Відповідач, як батько дитини, матеріальної допомоги на утримання сина та дружини не надає, працює в ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на посаді начальника дільниці, має регулярний та стабільний дохід у вигляді заробітної плати (а.с.21).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

             Апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Згідно частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні
Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції  відповідає в повній мірі, з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд керувався статтею 180 Сімейного кодексу України /далі  СК України/ та виходив із того, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, суд правильно виходив з того, що відповідач, як батько дитини, матеріальної допомоги на утримання сина та дружини не надає, працює в ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на посаді начальника дільниці, має регулярний та стабільний дохід у вигляді заробітної плати.
За вказаних обставин, розмір стягнених аліментів на утримання неповнолітньої дитини визначено у відповідності до фактичних обставин справи та вимог закону.
Заявник апеляційної скарги на розгляд апеляційного суду не надала жодних належних та допустимих доказів в підтвердження порушення її прав, та тим самим не спростувала висновків суду.
Порушенням принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства буде звільнення заявника від обов`язку доказування, та не припустимим є ґрунтування судового рішення на припущеннях.
Отже, висновки суду щодо розміру аліментів ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, та доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і встановлених обставин справи.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Порушень прав апелянта колегією суддів не встановлено.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ Гірвісаарі проти Фінляндії , п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИ СНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

  Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 382 ЦПК України, в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, підстави для зміни розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, відсутні.

Керуючись ст. 367 , 368 , 374 , 376 , 381 , 382 , 383 , 384 ЦПК України , апеляційний суд -

     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3   – залишити без задоволення.

Заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: