ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/15936/19                                                                       Суддя першої інстанції: Мазур А.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 лютого 2022 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді                    - Пилипенко О.Є.  
          суддів                                        - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,
          при секретарі                              - Ткаченко В.В., 
          за участю: 
          представника позивача:           - Глущенка М.М., 
          представників відповідача:           - Пущука М.В., 
                    - Олійника Д.А., 
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бомонд групп» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0045961404,
В С Т А Н О В И Л А :
У серпні 2019 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бомонд групп»  звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0045961404, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В3» №0045961404 від 12 серпня 2019 року, відповідно до якого відповідачем виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за квітень 2019 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 10  366  687,00 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.12.2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020 року,  позовні вимоги  Товариства з обмеженою відповідальністю «Бомонд групп» було задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 12.08.2019 року №0045961404.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.09.2020 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.02. 2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020 року у справі №640/15936/19 скасовано, справу №640/15936/19 направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.
Скасовуючи рішення судів, Верховний Суд наголосив, що звертаючись із позовом до суду, позивач послався на відповідність значень податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2019 року, подану до податкового органу 15 травня 2019 року значенням задекларованим ним у податкових деклараціях за січень, лютий, березень цього року, при цьому податкові декларації за ці (попередні звітні податкові) періоди, які впливають на формування від`ємного значення та заявлена платником податку сума до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації за квітень 2019 року) до позовної заяви та під час розгляду справи у судах попередніх інстанцій не надавалися, суди першої та апеляційної інстанцій декларації за січень, лютий, березень 2019 року не витребували та не досліджували, в той час як питання відповідності даних податкової декларації за квітень 2019 року значенням декларацій за січень, лютий, березень цього року є ключовим у цій справі.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Головну управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. 
07 лютого 2022 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 7176, від Товариства з обмеженою відповідальністю «Бомонд групп» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого позивач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, в той час як рішення суду першої інстанції - законним.
          Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що існує декілька варіантів ведення обліку від`ємного значення ПДВ і відсутні імперативні норми, які б зобов`язували платників податків вести даний облік в один спосіб, а тому висновки зроблені контролюючим органом за результатами податкової перевірки позивача є помилковими і порушення податкового законодавства підприємством за період, що перевірявся - відсутні та як наслідок, оскаржуване податкове повідомлення - рішення форми "В3" №0045961404 від 12.08.2019 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, у період з 01.07.2019 року - 12.07.2019 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві відповідно до наказу від 11.06.2019 року №7992 та відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за квітень 2019 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 15.05.2019 року №9101057195), за результатами якої складено відповідний акт перевірки від 17.07.2019 року №739/26-15-14-04-01/33723090.
Перевіркою було встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Бомонд групп» вимог пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2019 року на 10 366    687,00 грн.
Згідно акту перевірки від 17.07.2019 року №739/26-15-14-04-01/33723090 контролюючий орган дійшов висновку, що відповідно до поданої до Головного управління ДФС у м. Києві податкової декларації з податку на додану вартість за лютий 2019 року значення рядка 9 декларації "Усього податкових зобов`язань" становить 5 504  427, 00 грн., значення рядка 17 декларації "Усього податкового кредиту" становить 24 934  141, 00 грн., у тому числі значення рядка 16.1 декларації «Від`ємне значення, і включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду; значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду» становить 17 589  940, 00 грн.
Тобто, від`ємне значення поточного звітного (податкового) періоду становить 1 839    774, 00 грн. (5 504  427,00 грн. - (24 934  141, 00 грн. - 17 589  940, 00 грн.). При  цьому, ТОВ «Бомонд Групп» включило до розрахунку суми бюджетного відшкодування за квітень 2019 року суму від`ємного значення за лютий 2019 року у розмірі 4 898 523, 00 грн.
Відповідно поданої декларації з податку на додану вартість за березень 2019 року значення рядка 9 декларації "Усього податкових зобов`язань" становить 7 561 419 грн., значення рядка 17 декларації "Усього податкового кредиту" становить 29 112 376 грн., у тому числі значення рядка 16.1 декларації "Від`ємне значення, і включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду; значення рядка 21 попереднього звітного (податкового) періоду" становить 19 429 714 грн. Тобто, від`ємне значення поточного звітного (податкового) періоду становить 2 121 243 грн. (7 561 419 грн. - (29 112 376 грн. - 19 429 714 грн.). При  цьому, ТОВ «Бомонд Групп» включило до розрахунку суми бюджетного відшкодування за квітень 2019 року суму від`ємного значення за березень 2019 року у розмірі 4 128 215, 00 грн.
На думку відповідача наведене свідчить про завищення суми бюджетного відшкодування за квітень 2019 року на  суму 5 065 721, 00 грн. 
Також перевіркою встановлено, що на протязі лютого-квітня 2019 року позивач здійснював придбання і продаж парфумів та косметичних виробів. Так, останнім було продано 43 413 одиниць продукції на загальну суму 41 657 199, 83 грн. На підставі викладеного, перевіркою було встановлено, що в порушення п. 200.4 ст. 200 ПК України, ТОВ «Бомонд Групп» завищено заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2019 року на 5  300  966 грн.
На підставі акта перевірки від 12.08.2019 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №0045961404, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Бомонд групп» виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за квітень 2019 року та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку у розмірі 10 366 687,00 грн.
Вважаючи податкове повідомлення-рішення №0045961404 протиправним, позивач звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції, доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Спеціальним законом з питань оподаткування є Податковий кодекс України від   02.12.2010 року №2755-VI, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пункту 200.1, 200.4 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою звітного (податкового) періоду.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:          
а) враховується у зменшення суми податкового божу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує сілу, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; 
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу звітного (податкового) періоду.
Згідно пунктів 200.7, 200.8 статті 200 Податкового кодексу України, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електрона митна декларація надається контролюючим органом за контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.
Вказані положення кореспондуються з підпунктом 4 пункту 5 Розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21, який прийнято відповідно до пункту 201.15 статті 201 розділу V Податкового  кодексу України та Положення про Міністерство фінансів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №375, де вказано, що платники податку, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації (ДЗ) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4).
За змістом Розділу III наказу №21 декларація подається платником у визначений у пункті 5 розділу II цього Порядку строк за формою, встановленою на дату подання. У складі декларації подаються передбачені цим Порядком додатки (у разі заповнення даних у відповідних рядках декларації). Додатки додаються до декларацій за наявності подій, які підлягають відображенню у таких додатках.
Аналізом відображення показників даних податкової звітності з податку на додану вартість за квітень 2019 року (вх. №9101057195 від 15.05.2019) встановлено відхилення рядку 20.2.1 декларації.
Відповідач доводить, що перевіркою встановлено порушення пункту 200.4 статті 200 ПК України, а саме завищено заявлену суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2019 року на 10 366 687 грн.
Відповідно до поданої Товариством податкової декларації з податку на додану вартість (вх.№9101057195 від 15.05.2019 року) сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу п`ятого Кодексу на момент подання податкової декларації, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) становить 10 366 687,00 гривень.
Згідно даних додатку 3 "Розрахунок суми бюджетного відшкодування (Д№)" (вх.№9101057154 від 15.05.2019 р.) до податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2019 року в таблиці 2 "Розшифровка суми податку, фактично сплаченої у попередніх та звітному (податкових) періодах постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України" Товариство відобразило суму від`ємного значення за січень 2019 року у розмірі 1 339 948,64 грн, за лютий 2019 року у розмірі 4 128 215,22 гривень.
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Кодексу сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума зокрема за підпунктом б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1.3 статті 200.1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до  державного бюджету...
Порушення пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України полягає у тому, що    Товариством завищено заявлену суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2019 року на 5 065 721, 00 грн, так як на момент подання податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2019 року у Товариства фактична сума від`ємного значення за лютий 2019 року становить 1 839 774,00 грн, за березень 2019 року становить 2 121 243 гривні.
Відповідно до матеріалів справи, відповідачем наголошується на невідповідності значень у декларації з податку на додану вартість за квітень 2019 року, значенням декларацій з податку на додану вартість за січень, лютий, березень 2019 року.
У свою чергу, позивач послався на відповідність значень податкової декларації з податку на додану вартість за квітень 2019 року, подану до податкового органу 15.05.2019 року значенням задекларованим ним у податкових деклараціях за січень, лютий, березень 2019 року, при цьому, контролюючим органом під час здійснення розрахунку необґрунтовано не включено значення рядка 16 поточного звітного (податкового кредиту), а саме 17 589  940, 00 грн.
У своїх поясненнях позивач зазначає, що до рядка 16.1 поточної декларації з ПДВ переноситься значення рядка 21 (Д2) декларації за попередній звітний (податковий) період (пп. 5 п. 4 розд. V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість №21), а відтак, здійснений позивачем розрахунок від`ємного значення поточного звітного (податкового) періоду за лютий 2019 року, а саме: 5 504 427 грн. - 24 934 141 грн.= 19 429 717грн. є вірним.
На підтвердження вказаних обставин позивачем подано до суду першої інстанції податкові декларації за січень, лютий березень 2019 року.
Проаналізувавши  додаток 2 (Д2) до податкової декларації вбачається, що позивачем  вказано суму від`ємного значення, що зараховується до податкового періоду, у якому виникло від`ємне значення з ПДВ: січень 2019 року - 4 524   094,00 грн.; лютий 2019 року -7 344   200,00 грн.; березень 2019 року -9 682 663,00 грн.
У той час як значення рядка 16 декларації за квітень 2019 року складається з сум, що входять в додаток 2 (Д2) за березень 2019 року. При цьому, вказане значення рядка 21 (Д2) декларації за лютий 2019 року переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового періоду), тобто за березень 2019 року.
Так, порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджено  наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 р. N 21, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.01.2016 р. за N 159/28289.
Згідно з абзацом другим пункту 1 розділу ІІІ Порядку N 21 до декларації вносяться дані податкового обліку платника окремо за кожний звітний (податковий) період без наростаючого підсумку.
У складі декларації подаються передбачені Порядком N 21 додатки (у разі заповнення даних у відповідних рядках декларації) (пункту 9 розділу ІІІ Порядку N 21).
При заповненні розділу ІІІ декларації "Розрахунки за звітний період" здійснюється обрахунок різниці між сумою податкових зобов`язань за звітний (податковий) період (рядок 9 декларації) та податкового кредиту (рядок 17 декларації) (підпункти 1, 2 пункту 5 розділу V Порядку N 21).
При цьому до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду включається від`ємне значення попереднього звітного періоду (рядок 16.1 декларації, у який згідно з підпунктом 5 пункту 4 розділу V Порядку N 21 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період).
Таким чином, при розрахунку різниці між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду враховується увесь обсяг податкового кредиту, зазначений у рядку 17 декларації, до складу якого входить, у тому числі, сума від`ємного значення попереднього звітного періоду.
Якщо в результаті розрахунку значення різниці між сумою податкових зобов`язань і податкового кредиту отримано від`ємне значення, то таке від`ємне значення звітного (податкового) періоду може бути, зокрема, зараховане до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, відображається у рядку 21 декларації та деталізується у додатку 2 до декларації "Довідка про суму від`ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду" (Д2) (далі - Додаток 2).
Разом з тим, нормами Податкового кодексу України  та Порядком N 21 не встановлено особливостей та хронології відображення від`ємного значення податку на додану вартість звітного (податкового) періоду в Додатку 2 до декларації. При цьому, при заповненні Додатка 2 доцільно застосовувати принцип хронології формування від`ємного значення, згідно з яким податкові зобов`язання поточного (звітного) періоду зменшуються на суму податкового кредиту у хронологічному порядку його виникнення - від найдавнішого до найновішого.
Застосовування саме такого принципу не є обов`язковим, а має рекомендаційний характер. Платник податку при заповненні Додатка 2 до декларації має право самостійно визначати послідовність відображення від`ємного значення податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, в розрізі періодів його виникнення.
Як вбачається із наявної у справі податкової декларації за березень 2019 року, сума від`ємного значення ПДВ, що відображена в Додатку 2 за березень 2019 року та яка перенесена в рядок 16.1 декларації за квітень 2019 року становить 21 550  957, 00 грн.
При цьому, в межах цих сум, враховуючи фактичну оплату ПДВ постачальникам в попередніх та звітному періодах та в межах реєстраційного ліміту, були сформовані суми до відшкодування у квітні 2019 року, що відображені в додатку 3 (Розрахунок бюджетного відшкодування) до декларації з ПДВ за квітень 2019 року, зокрема: січень 2019 року -1 339    949,00 грн; лютий 2019 року - 4 898 523,00 грн; березень 2019 року - 4 128 215,00 грн; всього: 10 366 687,00 грн.
Деталізація від`ємного значення різниці між податковими зобов`язаннями і податковим кредитом, яка переноситься до складу податкового кредиту наступного звітного податкового) періоду, здійснюється лише в частині періодів її виникнення. Такі дані відображаються в додатку 2 (Д2) до декларації з податку на додану вартість. При заповненні як додатка 2 (Д2), так і таблиці 2 додатка З (ДЗ) до декларації з податку на додану вартість доцільно застосовувати принцип хронології формування від`ємного значення, згідно з яким податкові зобов`язання поточного (звітного) періоду зменшуються на суму податкового кредиту у хронологічному порядку його виникнення - від найменшого до найновішого.
З огляду на це, у графі 2 таблиці 2 додатка З (ДЗ) до декларації з податку на додану вартість рекомендується вказувати індивідуальний податковий номер контрагента, за рахунок якого виникла сума від`ємного значення, виходячи з хронології її виникнення, починаючи зі звітного періоду, який є найближчим до дати подання декларації (найновіший звітний період) та закінчуючи найбільш давнім звітним періодом. Тобто спочатку доцільно відображати "найновішу" щодо звітного періоду подання декларації з податку на додану вартість суму від`ємного значення ПДВ.
Доцільність застосування такого способу відображення даних була запропонована платникам податків листом  ДФС України від 22.07.2016  року N 24830/7/99-99-15-03-02-17.
Аналогічної позиції дотримується і ДФС України у своїх листах від 11.05.2018 року N 2082/6/99-99-15-03-02-15/ІПК, від 04.01.2019 року  N 58/6/99-99-15-03-02-15/ІПК.
Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, існує декілька варіантів ведення обліку від`ємного значення ПДВ і відсутні імперативні норми, які б зобов`язували платників податків вести даний облік в один спосіб, а тому висновки зроблені контролюючим органом за результатами податкової перевірки позивача є помилковими.
В апеляційній скарзі відповідачем наголошено, що судом першої інстанції не було надано оцінки порушення позивачем п. 200.4 ст. 200 ПК України в частині завищення заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2019 року на суму 5  300  966 грн., роте такі доводи колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у томі числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунку платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду зокрема, у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів, у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до п. 201.1., 201.4., 201.6. ст. 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один із способів, визначених п. 201.1. ст. 201 ПК України; податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця; податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Отже, наявність накладних/розрахунків коригувань до таких накладних, що підтверджують суми податку, нарахованого у зв`язку з придбанням товарів/послуг, дає право на зарахування даної сими до податкового кредиту разом з тим, відповідачем ані в апеляційних скаргах ані у відзивах до позовної заяви не зазначено, в чому саме полягало порушення позивачем п. 200.4 ст. 200 ПК України в частині завищення заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2019 року на суму 5  300  966 грн., не зазначено цього й в апеляційній скарзі, поданої 03.11.2021 року.
В той час як, відповідно до наявної в матеріалах справи виписки з рахунку позивача станом на 13.04.2020 року відповідачем на рахунок ТОВ «Бомонд Групп» здійснено бюджетне відшкодування у сумі 10  366  687,00 грн., що свідчить про фактичне визнання позову відповідачем та, відповідно, обґрунтованість доводів позивача.  
Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року - без змін. 
Керуючись ст..ст. 241, 242, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів  

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 вересня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                       О.Є.Пилипенко 

Суддя:                                                                                 Я.Б.Глущенко     

                                                                                                    Я.М.Собків      

Повний текст виготовлено 08 лютого 2022 року.