П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/15619/21	
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.
          
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого судді:  Шляхтицького О.І.
          суддів: Домусчі С.Д. ,  Семенюка Г.В. 
          розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2021 по справі № 420/15619/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним дій та зобов`язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просив:
- визнати протиправними дiї Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження призначеної та виплачуваної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності максимальним розміром.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснювати ОСОБА_1 виплату призначеної та виплачуваної пенсії по інвалідності підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО105378 вiд 21 січня 2021 року, з урахуванням раніше проведених виплат без обмеження її максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019, а також здійснити виплату різниці між нарахованим розміром пенсії та фактично виплаченим з 01.04.2019 по день проведення перерахунку.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що на виконання рішення суду від 27 квітня 2021 року по справі №420/2822/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено позивачу перерахунок пенсії з основним розміром 80% на підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, виданої станом на 05.03.2019, з 01.04.2019, встановивши обмеження її максимальним розміром. Позивач вважає, що під час проведення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області перерахунку пенсії, останній безпідставно встановив обмеження її максимальним розміром, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив, у якому зазначив, оскільки Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 по справі № 420/2822/21, позивачу 28.05.2021 проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 з основним розміром 80% грошового забезпечення, з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також усіх щомісячних додаткових видiв грошового забезпечення в розмірах, визначених в довідці від 21.01.2021 №ЮО105378 про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки про розмір грошового забезпечення.
Розмір пенсії Позивача з 01.06.2021 становить 17 690,00 грн.
Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління.
Представник відповідача вказував, що починаючи з 01.01.2018 згідно із статтею 2 Закону України від 08.07.2011 №3668 "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" максимальний розмір пенсій (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, iндексацiп та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Зазначений Закон є чинним з 1 жовтня 2011 року та неконституційним не визнавався.
Відповідач зазначав, що законних підстав для виплати пенсії Позивачу в розмірах більших, ніж передбачено ст. 2 Закону № 3668 у головного управління не має, оскільки це призведе до порушення норм чинного законодавства.
За таких обставин, на думку пенсійного органу, передбачені ст. 2 Закону № 3668 обмеження застосовані до Позивача правомірно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 08 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 – задовольнив. 
Визнав протиправними дiї Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження призначеної та виплачуваної ОСОБА_1 пенсії по інвалідності максимальним розміром.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності підставі довідки Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки №ЮО105378 вiд 21 січня 2021 року, з урахуванням раніше проведених виплат без обмеження її максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019, а також здійснити виплату різниці між нарахованим розміром пенсії та фактично виплаченим з 01.04.2019 по день проведення перерахунку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, а саме не досконало проаналізовано доводи сторін та надані ними докази, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не звернув увагу на те, що перевищення максимального розміру пенсії позивача стало результатом її підвищення в період дії загальної норми ст.2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", а тому до регулювання спірних правовідносин слід застосувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Обставини справи.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, з 24 листопада 2004 року пенсійним органом призначено позивачу пенсію по інвалідності, що підтверджено розрахунком на пенсію по інвалідності.
Відповідно до перерахунку пенсії станом на 01 липня 2012 року пенсійним органом здійснено позивачу перерахунок пенсії, виходячи з таких сум грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 35 %, надбавка за кваліфікацію, в/сл. 2 клас 5 %, льотний скл. при виконанні польотів 35 %, надбавка за особливо важливі завдання 50 %, премія 10 %.
Суд встановив, що на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №ЮО105378 від 04.04.2018 року, виданої Одеським обласним військовим комісаріатом, пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2018, виходячи із таких складових грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 45 %, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018.
Суд встановив, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019, визнано протиправними та нечинними п.п. 1. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018.
У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з позовом до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з вимогами щодо виготовлення та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідки про розмір грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» для проведення перерахунку пенсії з 01.04.2019 року (справа № 1540/5008/18).
Матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 по справі № 1540/5008/18, Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки виготовлено та направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача від 21.01.2021 року № ЮО105378, з зазначенням таких видів грошового забезпечення: посадовий оклад 3660 грн., оклад за військове звання 1200 грн., надбавка за вислугу років 45 % 2187 грн., надбавка за особливості проходження служби 100 % 7047 грн., надбавка за таємність 10 %     366 грн., надбавка за класну кваліфікацію 3 % 109, 80 грн., премія 130 % 4758 грн.
Представник позивача звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі виданої нової довідки та листом від 17.02.2021 № 2203-1652/КО-02/8-1500/21 ГУПФУ в Одеській області повідомило позивача про те, що після визнання протиправними та скасування пп. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року інших рішень Уряду про умови і порядок проведення перерахунку пенсій не приймалося, також рішенням Одеського окружного адміністративного суду не покладено на Головне управління зобов`язань щодо проведення перерахунку на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, а тому відсутні підстави для проведення перерахунку.
Рішенням суду від 27.04.2021 у справі №420/2822/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області  провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки № ЮО105378 від 21.01.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням здійснених виплат
На виконання рішення суду від 27.04.2021 у справі №420/2822/21 Головним управлінням проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 .
Як вбачається з Перерахунку пенсії, пенсія позивачу перерахована з 01.04.2019, виходячи з 80% грошового забезпечення та в підсумку з урахуванням надбавок і доплат до пенсії, пенсія обчислена та має складати 20 405,58 гривень.
Проте, як зазначає позивач, посилаючись на вимоги частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, під час проведення перерахунку з 01.04.2019 відповідач безпідставно обмежив розмір виплачуваної позивачу пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, та визначив здійснення виплати пенсії позивача з урахуванням її обмеження в сумі 17  690,00 гривень.
Не погоджуючись із проведеним 28.05.2021 перерахунком, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року до частини 7 статті 43 в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження, тому ГУ ПФУ в Одеській області безпідставно зменшило розмір пенсії позивача. Крім того, судом зазначено, що обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами на позивача не розповсюджуються. 
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України " Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб ".

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є  основним  джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (далі - Закон № 2262- ХІІ).
Статтею 21 Закону № 2262 визначено, що пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах, зокрема, особам з інвалідністю внаслідок війни II групи - 80 процентів відповідних сумм грошового забезпечення (заробітку).
Статтею 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» передбачено, що в разі наявності у особи з інвалідністю з  числа осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугу років (пункт "а" статті 12), пенсія по інвалідності може призначатися їм у розмірі пенсії за вислугу років відповідно до вислуги (пункт "а" ст.13).
З системного аналізу вищевказаних положень чинного законодавства, колегія суддів вбачає, що положення статті 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» є додатковою гарантією військовослужбовцям, які отримали інвалідність і мають необхідну для призначення пенсії за цим Законом вислугу років, оскільки загальні розмірі пенсії по інвалідності особам, які не мають права на пенсію за вислугою років, встановлюються в розмірі, зокрема, інвалідам війни ІІ групи – 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).
При цьому, частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Колегія суддів наголошує, що поняття "розмір пенсії за вислугу років", передбачене у статті 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» є ширшим, ніж поняття «грошове забезпечення», та у контексті обставин даної справи включає у себе, в тому числі, відсоткове значення від розміру грошового забезпечення, яке застосовується під час призначення пенсії.
Враховуючи викладене, оскільки право позивача, на отримання пенсії, вже було встановлено рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 у справі №420/2822/21, а саме: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області  провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки № ЮО105378 від 21.01.2021 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, виданої Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення, яке набрало законної сили та в силу приписів чинного законодавства України є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. 
Отже, вірними є висновки суду першої інстанції щодо відсутності у пенсійного органу правових підстав для зменшення відсоткового розміру пенсії позивача при її новому перерахунку.

Доводи апеляційної скарги

Щодо обмеження виплати пенсії позивачу максимальним розміром, колегія суддів зазначає наступне.
Правове регулювання даного питання в рамках дії Закону України №2262-ХІІ здійснювалося положеннями частини 7 статті 43 вказаного Закону, які визначали, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової  пенсії,  цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до  пенсії,  встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Колегія суддів звертає увагу, що вищенаведену норму до Закону України №2262-ХІІ додано на підставі п. 8 ч. 6 розд. ІІ Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VІ, який в свою чергу містить аналогічну норму.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII  зі змінами, а саме: частина 7 статті 43 вказаного Закону, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Фактично з 20.12.2016 частини 7 статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вважається такою, що відсутня.
Колегія суддів також враховує, що при обмеженні перерахованої позивачу пенсії, пенсійний орган керувався нормами статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI  (в останній чинній редакції).
Відповідно до статті 2 Закону України №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до  Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до  Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійнезабезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати 10740 гривень.
Положення Закону України №3668-VI, які застосовані ГУ ПФУ в Одеській області при обмежені пенсії позивача, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають   Конституції України (крім втрати чинності ст.2 в частині поширення її дії на Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року  № 2453-VI, як такої, що є неконституційною, на підставі Рішення Конституційного Суду № 3-рп/2013 від 03.06.2013).
Проте, відповідно до ст. 1-1 Закону України №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Закон України №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.
Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося частини 7 статті 43 Закону України №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень Закону України №3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону України №2262-XII.
За таких умов помилковими є висновки ГУ ПФУ в Одеській області, що Закон України №3668-VI має застосовуватися до правовідносин, які не врегульовані нормами Закону України №2262-XII.
Застосування положень Закону України №3668-VI по відношенні до військовослужбовців фактично зводить нінащо наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України.
Правові висновки зі спірного питання викладені Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі № 522/3093/17, від 17 жовтня  2019  року у справі № 348/190/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 815/357/18, від 16 квітня 2020 року у справі № 620/1285/19, від 30 жовтня 2020 року у справі № 522/16881/17.
Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм Закону України №3668-VI по відношенні до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати  пенсії  в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.
Колегія суддів також враховує, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.06.2020 по справі №  580/234/19 сформував висновок, за яким пункт 2 розділу ІІ Закону № 3668-VI в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01 жовтня 2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).
На момент набрання чинності Законом № 3668-VI пенсія позивача не перевищувала законодавчо встановленого максимального розміру, а таке перевищення виникло лише при перерахунку її розміру у 2021 році з 01.04.2019, що є додатковою підставою для висновку, що на позивача не поширюються норми пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI.
Враховуючи викладене, вірними є висновки суду першої інстанції щодо протиправності дій пенсійного органу в частині обмеження пенсії позивача , максимальним розміром.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів –– 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2021 по справі № 420/15619/21 - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Семенюк Г.В.