УХВАЛА

07 квітня 2022 року 
Київ
справа №200/9085/20-а
адміністративне провадження №К/990/5100/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мацедонської В.Е., 
суддів: Кашпур О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області 
на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року
та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року 
у справі №200/9085/20-а за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Державної судової адміністрації України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача   - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Запорізький районний суд Запорізької області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,      -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Державної судової адміністрації України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача      - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Запорізький районний суд Запорізької області, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області в частині невиплати щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з 28.04.2015 року по 17.10.2016 року включно; 
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області нарахувати та виплатити щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з 28.04.2015 року по 17.10.2016 року включно з урахуванням індексації; 
- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо нарахування та виплати суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 28.08.2020 року (за винятком днів відпустки) із застосуванням статті 29 Закону України      "Про Державний бюджет України на 2020 рік"; 
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області провести перерахунок суддівської винагороди за період з 18.04.2020 року по 28.08.2020 року (за винятком днів відпустки), обчисливши її відповідно до      статті 130 Конституції України      та статті 135 Закону України      "Про судоустрій і статус суддів", та виплатити її недоотриману частину.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області в частині невиплати ОСОБА_1 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з 28.04.2015 року по 17.10.2016 року включно.
Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу з 28.04.2015 року по 17.10.2016 року включно.
Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо нарахування та виплати суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки) із застосуванням      статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".
Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області провести ОСОБА_1  перерахунок суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року (за винятком днів відпустки), обчисливши її відповідно до      статті 130 Конституції України,      статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"      та виплатити недоотриману частину.
В задоволенні іншої частини позову      відмовлено.
Не погоджуючись рішеннями судів попередніх інстанції, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області подано касаційну скаргу до Верховного Суду.
Ухвалами Верховного Суду від 17 серпня 2021 року,  від 16 вересня 2021 року, від  22 жовтня 2021 року, від 04 січня 2022 року касаційні скарги повернуто скаржнику у зв`язку із відсутністю підстав касаційного оскарження, а також у зв`язку із невиконанням ухвали про суду про залишення касаційної скарги без руху.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
За змістом частин першої, другої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
З матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено 01 липня 2021 року, а повторну касаційну скаргу до суду касаційної інстанції надіслано 03 лютого 2022 року, тобто з пропуском установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження.
Одночасно з касаційною скаргою скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. Разом з тим, вказане клопотання жодним чином не обгрунтовано, а лише зазначено, що попередньо подані касаційні скарги були повернуті скаржнику ухвалами Верховного Суду.
Разом з тим, згідно з відомостями автоматизованої системи документообігу суду ТУ ДСА України в Запорізькій області вже неодноразово зверталось до суду касаційної інстанції з касаційними скаргами. Вперше подано касаційну скаргу 22 липня 2021 року, яку повернуто ухвалою Верховного Суду від 17 серпня 2021 року, та отримано скаржником 25 серпня 2021 року. Вдруге подана касаційна скарга 01 вересня 2021 року, повернута скаржнику ухвалою від 16 вересня 2021 року, отримана ним 23 вересня 2021 року. Втретє скаржник звернувся до суду 01 жовтня 2021 року, проте ухвалою від 22 жовтня 2021 року касаційну скаргу повернуто, та отримано скаржником 27 жовтня 2021 року. 08 листопада 2021 року ТУ ДСА України в Запорізькій області повторно звернулось із касаційною скаргою, однак ухвалою 30 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, зокрема у зв`язку із пропуском строку. При цьому судом визнано неповажними причини пропуску Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області строку на оскарження рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі № 200/9085/20-а. Ухвалою Верховного Суду від 04 січня 2022 року касаційну скаргу повернуто скаржнику у зв`язку із неусуненням недоліків. 03 лютого 2022 року скаржник повторно подав касаційну скаргу.
Разом з тим, при перевірці матеріалів касаційної скарги Судом установлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У тексті касаційної скарги заявник указує, що підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі є пункт 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Так, посилаючись у новій касаційній скарзі на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, скаржник зазначив про неврахування судом апеляційної інстанції висновку Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі №340/1916/20. Однак, як вбачається із оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, судом прийнято рішення із врахуванням висновків вищевказаної постанови Верховного Суду. Суд звертає увагу, що лише вибіркове цитування уривків з постанови Верховного Суду не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, передбаченим частиною четвертою статті 328 КАС України.
З огляду на викладене, за такого правового обґрунтування касаційної скарги, Суд вважає безпідставними посилання скаржника на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
Також підставою перегляду оскаржуваних судових рішень скаржник зазначає неврахування судом апеляційної інстанції під час розгляду справи висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 23 червня 2021 року у справі №520/13014/2020, відносно того, що судові рішення на користь суддів виконуються за рахунок бюджетної програми для забезпечення виконання судових рішень - КПКВ 0501150 "Виконання рішень судів на  користь суддів", шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів із вказаної бюджетної програми.
Решта доводів касаційної скарги щодо наявності підстав касаційного оскарження наведено без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині четвертій статті 328 КАС України.
Посилання скаржника на неправильне застосування (незастосування) судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин положень, які підлягали застосуванню - статей  19,  152 Конституції України,  статті 91 Закону України "Про Конституційний суд України", статей  23,  51 Бюджетного кодексу України,  статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", неправильне тлумачення положення  статті 130 Конституції України; а також ненадання мотивованої оцінки доводам з приводу невідповідності висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи та можливості виконання судових рішень виключно за рахунок бюджетної програми , передбаченої для виконання рішень суду на користь суддів та працівників апарату суду, не  є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини 4  статті 328 КАС України  та не містить підстав, передбачених частинами 2 та 3  статті 353 КАС України.
У разі такого посилання необхідно навести порушені судами норми процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи в сукупності з обґрунтуванням підстав, передбачених частинами 2 та 3  статті 353 КАС України.
Отже, необхідно зазначити підставу, визначену частинами 2 та 3  статті 353 КАС України, а  також обґрунтувати наявність порушення процедури розгляду справи, передбаченої частиною 2  статті 353 КАС України.
Водночас, в порушення зазначених вимог, скаржником не обґрунтовано наявності підстав, визначених частиною 2  статті 353 КАС України, для касаційного оскарження судових рішень.
Решта доводів касаційної скарги щодо наявності підстав касаційного оскарження наведено без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у  частині 4  статті 328 КАС України.
Відтак, зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, в частині зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України.
За приписами частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції: 
- обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів на обґрунтування вказаної заяви;
- уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328 КАС України    підстави (підстав) (пункт 4 частини другої    статті 330 КАС України), з належним її обґрунтуванням.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (стаття 1).
Указом Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IХ, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Наказом Голови Верховного Суду від 02 березня 2022 року №29/0/8-22 відповідно до статті 3 Конституції України, статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статті 60-2 КЗпП України, Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, враховуючи рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року №9, положення розпоряджень Київської міської державної адміністрації, прийнятих відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки відвідувачів, суддів і працівників апарату Верховного Суду установлено особливий режим роботи Верховного Суду в умовах воєнного стану з 02 березня 2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема, щодо здійснення повноважень суддями Верховного Суду дистанційно, а також залучення суддів і працівників апарату Верховного Суду до роботи в приміщеннях Верховного Суду виключно в разі крайньої необхідності та за умов гарантування безпечних умов роботи.
У вищезазначеній частині наказ Голови Верховного Суду скасований наказом від 29 березня 2022 року №33/0/8-22, який набрав чинності 01 квітня 2022 року.
Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Верховного Суду з часу введення в Україні правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя і здоров`я та забезпечення безпеки суддів і працівників апарату Верховного Суду, зазначена ухвала прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до приміщень Верховного Суду, а саме приміщень Касаційного адміністративного суду.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Визнати неповажними причини пропуску Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області строку на касаційне оскарження рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі № 200/9085/20-а.
Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі №200/9085/20-а - залишити без руху.
Надати заявнику касаційної скарги строк для усунення виявлених недоліків касаційної скарги тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.
Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                 В. Е. Мацедонська

Судді                                                                                                    О. В. Кашпур

                                                                                                    С. А. Уханенко