ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" грудня 2021 р.           Справа№ 910/4252/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Разіної Т.І.
суддів:            Іоннікової І.А. 
          Тарасенко К.В. 
 
Розглянувши у письмовому провадження  без виклику сторін апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "АБАТАК" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі № 910/4252/21 (суддя Чебикіна С.О., м. Київ, повний текст складено 31.05.2021) 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гуд Вілл Корп" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АБАТАК" 
про стягнення 64 216,32 грн
За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

                                        ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Гуд Вілл Корп" (далі - позивач/ТОВ "Гуд Вілл Корп") звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до  Товариства з обмеженою відповідальністю "АБАТАК" (далі - відповідач/ТОВ "АБАТАК")  про стягнення 64 216,32 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані  тим, що відповідач належним чином не виконав умови договору поставки нафтопродуктів, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з ТОВ  "АБАТАК" попередню оплату у розмірі 64 216,32 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/4252/21 від 31.05.2021 позовні вимоги задоволено повністю.
Стягнуто з ТОВ  "АБАТАК"  на користь ТОВ "Гуд Вілл Корп" 64 216,32 грн попередньої оплати  та 2 270,00 грн судового збору.
Приймаючи рішення, місцевий господарський суд зазначив, що відповідачем не було виконано належним чином свої зобов`язання перед позивачем за Договором поставки нафтопродуктів № АБ-45 від 06.11.2019 у повному обсязі у строк вказаний у заявці.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "АБАТАК" (далі - скаржник) звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі         №910/4252/21 та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "АБАТАК" обґрунтована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права, зокрема, - ст. ст.    525, 526 Цивільного кодексу України, а також порушенням норм процесуального права, яке виражено у неповному з`ясуванні судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.
Скаржник вважає, що зобов`язання з приводу повернення передоплати може виникнути лише у тому випадку, коли між сторонами договору буде досягнута згода з цього питання, а за умовами спірного договору положення щодо повернення передоплати відсутнє. 
Окрім цього, заявник апеляційної скарги вважає, що у позивача перед відповідачем існувала заборгованість, яка виникла в результаті несплати за поставлені нафтопродукти у розмірі 49 450,00 грн, а тому у нього були всі законні підстави для призупинення поставки нафтопродуктів. 
Заявником було зауважено, що під час розгляду справи він не отримував відповідь позивача на відзив, а оскільки дана відповідь була використана як доказ у справі при прийнятті рішення, а тому він був позбавлений можливості надати суду свої заперечення стосовно викладених позивачем обставин. 
Також скаржником було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/4252/21.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
13.12.2021  від позивача через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу,                                                      у якому останній поновити строк по строку на подання відзиву та прийняти даний відзив.
Відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України           суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Водночас, згідно із ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Тобто, поновлюється строк встановлений законом, у той час, як встановлений судом процесуальний строк може бути продовженим.
Отже, строк для подання клопотань, заяв, відзивів тощо є таким, що встановлюється судом, і може бути лише продовженим за заявою учасника справи, поданого до закінчення цього строку чи з ініціативи суду. Таким чином підстав для поновлення  встановленого судом строку  не має, тому наявні підстави для залишення його без розгляду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до  протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АБАТАК"  передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.
Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "АБАТАК" подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.
Оскільки у суді апеляційної інстанції матеріали справи № 910/4252/21 відсутні, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2021 вирішено витребувати з Господарського суду міста Києва матеріали справи              № 910/4252/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гуд Вілл Корп" до Товариства  з обмеженою відповідальністю "АБАТАК" про стягнення  64 216,32 грн та відкласти розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АБАТАК" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі № 910/4252/21 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/4252/21.
27.07.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/4252/21.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АБАТАК" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі № 910/4252/21 залишено без руху; роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю "АБАТАК", що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки.
Однак з 09.08.2021 по 30.08.2021 суддя Разіна Т.І. (головуючий суддя (суддя- доповідач)) перебувала у відпустці; з 31.08.2021 по 06.09.2021 суддя Разіна Т.І. (головуючий суддя (суддя- доповідач)) перебувала на лікарняному; з 08.09.2021 по 17.09.2021 суддя Разіна Т.І. (головуючий суддя (суддя- доповідач)) перебувала у відпустці.
11.08.2021 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "АБАТАК" надійшла заява, зокрема, із доказами сплати судового збору.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 у справі №910/4252/21 задоволено клопотання ТОВ "АБАТАК" та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/4252/21; відкрито апеляційне провадження у справі №910/4252/21; розгляд апеляційної скарги ТОВ "АБАТАК" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі № 910/4252/21 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; зупинено дію рішення    Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі № 910/4252/21 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як убачається із матеріалів справи, 06.11.2019 ТОВ "Гуд Вілл Корп", як покупцем та ТОВ "АБАТАК", як постачальником було укладено Договір поставки нафтопродуктів №АБ-45 (далі - Договір), відповідно до якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця: дизельне паливо дизельне паливо, А-92, А-95, газ вуглеводневий скраплений, масла та інше (далі - товар), а покупець прийняти товар та сплатити за нього, відповідно до умов договору. 
У відповідності до п. 3.1. Договору поставка товару здійснюється на підставі заявки.
Згідно із заявкою на поставку товару на загальну суму 735 965,46 грн. Дата поставки до 19.02.2021 року.
Фактична кількість поставленого покупцю постачальником товару підтверджується комплектом товарно-транспортних документів (п. 4.2. Договору).
Пунктом 4.4. Договору сторони погодили, що наявність підписів уповноважених представників сторін на видаткових та/або товарно-транспортних накладних, актах приймання-передачі товару, свідчить про те, що всі відомості зазначені в них є вірними, погодженими та прийнятими сторонами без претензій щодо предмету поставки, асортименту, кількості, якості, ціни товару.
У п. 5.2. Договору сторони дійшли згоди, що покупець здійснює 100% передоплату за товар шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника до моменту поставки товару згідно рахунку-фактури постачальника.
Згідно п. 5.3. Договору постачальник має право відвантажити покупцю товар без передплати. Сторони домовились, що у такому випадку покупець зобов`язується сплатити за поставлений товар на підставі Договору протягом 5 (п`яти) банківських дні з дати поставки товару, визначеної п. 3.4 цього Договору.
Позивачем на виконання пункту 5.2 договору було здійснено передоплату товару на загальну суму 735 965,46 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №2325 від 07.11.2019 року на суму 90 000,00 грн; №2329 від 08.11.2019 року на суму 23 566,32 грн; №2401 від 02.12.2019 року на суму 60 270,00 грн; № 2404 від 03.12.2019 року на суму 228 193,56 грн; №2407 від 04.12.2019 року на суму 170 549,28 грн; №2427 від 11.12.2019 року на суму 105 974,82 грн; №2435 від 13.12.2019 року на суму 57 411,48 грн на загальну суму 735 965,46 грн.
Відповідач в свою чергу поставив товар на суму 671 749,14 грн, тобто не в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи, видатковими накладними: №233 від 02.12.2019 року на суму 109 620,00 грн; №236 від 03.12.2019 року на суму 228    193,56 грн; №237 від 04.12.2019 року на суму 170    549,28 грн; №239 від 11.12.2019 року на суму 105 974,82 грн; №244 від 13.12.2019 року на суму 57 411,48 грн.
19.02.2021 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення попередньої оплати на суму 64 216,32 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Як убачається з матеріалів справи, правовідносини сторін у даній справі виникли на підставі Договором поставки нафтопродуктів №АБ-45. Вказаний договір за своєю правовою природою є договором поставки.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.
За змістом положень ст.ст. 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму ( ч. 1 ст. 265 ГК України).
Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.
Відповідно до ст. 655 ЦК України          за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно                   ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Статтею 629 ЦК України          передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Положеннями ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.                                                                                                                                                                            
Аналогічні положення наведено й у ст.ст. 525, 526 ЦК України.                                              
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події ( ст. 530 ЦК України).                            
Згідно із ч. 1 ст. 662 ЦК  України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до ч. 1    ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.
Частиною 1 ст. 691 ЦК України  встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.
Згідно із ч. 1     ст. 692 ЦК України  покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем, як покупцем, виконано свій обов`язок з перерахування відповідачу, як постачальнику, попередньої оплати за товару на суму належного виконання позивачем пункту 5.2 договору поставки нафтопродуктів, а саме в частині здійснення оплати товару до його передання продавцем (відповідачем), тобто попередньої оплати в розмірі 735 965,46 грн, що підтверджуються наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями: №2325 від 07.11.2019 року на суму 90 000,00 грн; №2329 від 08.11.2019 року на суму 23 566,32 грн; №2401 від 02.12.2019 року на суму 60 270,00 грн; № 2404 від 03.12.2019 року на суму 228 193,56 грн; №2407 від 04.12.2019 року на суму 170 549,28 грн; №2427 від 11.12.2019 року на суму 105 974,82 грн; №2435 від 13.12.2019 року на суму 57 411,48 грн на загальну суму 735 965,46 грн.
У свою чергу відповідачем було поставлено товар на було поставлено товар на загальну суму 671 749,14 грн, що підтверджується доданими до матеріалів справи видатковими накладними: №233 від 02.12.2019 року на суму 109  620,00 грн.; №236 від 03.12.2019 року на суму 228  193,56 грн; №237 від 04.12.2019 року на суму 170  549,28 грн; №239 від 11.12.2019 року на суму 105  974,82 грн; №244 від 13.12.2019 року на суму 57  411,48 грн.
Статтею 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до     статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Умовою застосування вказаної норми слугує факт неналежного виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.
Відповідачем до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження факту поставки останнім товару на всю суму, здійсненої позивачем попередньої оплати або повернення попередньої оплати у розмірі 64  216,32 грн, що дорівнює різниці між сумою сплачених коштів та сумою поставленого товару.
Поряд з цим, слід зазначити, що правова природа попередньої оплати внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором - не змінюється і залишається такою доти, поки сторони двосторонньо не узгодять іншої їх правової природи або не вчинять дій, які змінять правову природу перерахованої суми.
Норма ч. 2 ст. 693 ЦК України містить в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку не поставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Наведена норма наділяє покупця, я к сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки. Законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, а тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.
Зазначена правова позиція узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах від 08.02.2019 у справі                          №909/524/18 та від 20.02.2019 у справі № 912/2275/17.
Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.
Як убачається із матеріалів справи, 22.02.2021 позивач звертався на адресу відповідача з претензією вих. №220220211658 про повернення коштів та з моменту отримання вказаної вимоги у відповідача виникло грошове зобов`язання з повернення коштів, оскільки норма статті 693 Цивільного кодексу України передбачає такі дії з боку продавця лише за вимогою покупця.
Таким чином в даному випадку, відповідачем протягом розгляду справи не надано суду доказів  повного та своєчасного виконання зобов`язання з поставки позивачеві оплаченого товару, також як і не надано доказів повернення отриманої попередньої оплати за товар.
Отже, вищезазначені обставини свідчать про те, що відповідачем не було виконано належним чином свого зобов`язання з поставки нафтопродуктів в повному обсязі у строк вказаний у заявці, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявних порушених прав позивача та стягнення з відповідача на користь позивача 64  216,32 грн передоплати. 

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених                  відповідачем в апеляційній скарзі
Стосовно посилань відповідача щодо неналежної правової оцінки договору судом першої інстанції та відсутності обов`язку в продавця повернути передоплату покупцю у разі відсутності додаткової угоди до договору з зазначеною про це згоди обох сторін. 
За змістом ст. 693 ЦК України попередньою оплатою визначається встановлений договором обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Разом з тим, положення частини другої статті 693 ЦК України містять імперативну норму щодо права покупця вимагати повернення сплачених коштів у разі не передання у власність товару.
Виходячи з того, що судом першої інстанції в повному обсязі було обґрунтовано та доведено факт невиконання зобов`язання зі сторони відповідача, а саме - поставка нафтопродуктів позивачу відбулася не в повному обсязі, тому відповідач зобов`язаний повернути частину суми попередньої оплати позивачу без узгодження даного питання між покупцем та постачальником шляхом укладання додаткових угод на підставі положень статті 693 Цивільного кодексу України.
Посилання скаржника на те, що позиваем не було надіслано відповдачу відповідь на відзив, судом апеляційної інстанції відхиляється з огляду на таке.
Як убачається із матеріалів справи, відповідь на відзив ТОВ "Гуд Вілл Корп" було направлено на адресу відповідача, а саме 04111, м. Київ, вул. Данила Щербаківського, буд. 52, прим. 429, що підтверджується описом вкладення  у цінний лист -30.04.2021.
Вищевказана адреса вказувалась самим відповідачем  у поданому до суду першої інстанції відзиві на  позовну заяву та у т.ч. і в апеляційній скарзі.
В свою чергу посилання заявника апеляційної скарги на приписи ст. 22 ГПК України в редакції до 15.12.2017 на дату прийняття рішення (31.05.2021) є неактуальними.
Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1        статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод         зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1         статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод         зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог.
Відповідно до      пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1         статті 276 Господарського процесуального кодексу України         визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні статті 277 Господарського процесуального кодексу України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.                  
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від                  31.05.2021 у справі №910/4252/21 , та, відповідно, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "АБАТАК"  є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Суд апеляційної інстанції роз`яснює, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Також, оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 дія оскаржуваного рішення була зупинена в силу приписів частини 5 статті 262 Господарського процесуального кодексу України, і за наслідками апеляційного розгляду рішення залишено без змін, а тому дія рішення                                                      Господарського суду міста Києва від 31.05.2021у справі №910/4252/21 підлягає поновленню.

Розподіл судових витрат
Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до         ст. 129 ГПК України судом покладається      на скаржника.
Керуючись ст.ст. 8, 74, 129, 240, 267-270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

                                                      ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АБАТАК" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/4252/21 залишити без змін.
3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/4252/21.
4. Матеріали справи №910/4252/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            Т.І. Разіна 

Судді                                                                                І.А. Іоннікова

                                                                                К.В. Тарасенко