УХВАЛА

17 січня 2022 року 
м. Київ

cправа №  910/17737/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,
розглянувши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 
(далі - ОСОБА_1 )
на рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2021 та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2021
за позовом  ОСОБА_1 
до товариства з обмеженою відповідальністю "Айбокс" (далі - ТОВ "Айбокс")
про стягнення 163 943 702,60 грн.,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - публічне акціонерне товариство "Дельта банк" (далі - ПАТ "Дельта банк"),

ВСТАНОВИВ:

16.12.2021 (згідно з вхідним штампом Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду "Скриня") ОСОБА_1 звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 у справі №910/17737/20 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що, обґрунтовуючи підставу для відкриття касаційного провадження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодекс України (далі - ГПК України), скаржник зазначає, що на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини п`ятої статті 267 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах щодо поважності    пропуску позовної давності.

Ухвалою Верховного Суду від 22.12.2021: касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 у справі №910/17737/20 залишено без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, визначено, що скаржнику необхідно надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, а саме - в сумі 1 471 400 грн.

Ухвала Верховного Суду від 22.12.2021 отримана скаржником 04.01.2022, що підтверджується інформацією про відстеження листа № 0101616971205 на сайті https://ukrposhta.ua.

28.12.2021 товариство з обмеженою відповідальністю "Айбокс" подало до Касаційного господарського суду заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 у справі №910/17737/20, в якому просить суд відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , оскільки Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

30.12.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) ОСОБА_1 направив на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заяву на підставі статті 8 Закону України "Про судовий збір" про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, посилаючись на те, що розмір судового збору перевищує 5% розміру річного доходу фізичної особи за попередній календарний рік. На підтвердження вказаних обставин скаржник надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, зроблену на запит у електронному вигляді від 28.12.2021 (далі - Відомості).

При цьому надані скаржником відомості не підтверджують його річний дохід за 2020 рік, оскільки відсутній відомості за третій квартал 2020 року. 

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частиною другою статті 8 зазначеного вище Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.   

За змістом положень статті 8 Закону України "Про судовий збір" питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується на розсуд суду в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони дійсно перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57). 

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (заява № 28249/95) зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (пункт 60).

Таким чином, звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

Судом першої інстанції встановлено: предметом позову є стягнення з ТОВ "Айбокс" 163 943 702,60 грн.; підставою позовних вимог визначено те, що позивачем як поручителем за наслідками виконання забезпеченого порукою зобов`язання в сумі 74 829 150,72 грн. було набуто право зворотної вимоги (регресу) до боржника; зміст позовної заяви вказує на підтвердження заявником фінансової спроможності в сплаті боргу за договором про надання кредиту від 13.09.2013 №НКЛ-2002859, укладеного між ТОВ "Айбокс" та ПАТ "Дельта банк", у сумі, що в більш як сто разів перевищує суму судового збору, який підлягає сплаті до державного бюджету України за подання позовної заяви. 

Отже, з урахуванням наведеного, Верховним Судом не вбачається, що майновий стан боржника на час звернення з касаційною скаргою був настільки незадовільним, що перешкоджав сплаті судового збору у розмірі 1 471 400 грн.

За оцінкою Суду, скаржником до касаційної скарги не додано інших доказів, які б у сукупності з наданими скаржником доказами підтверджували, що на момент подання касаційної скарги майновий стан скаржника перешкоджав сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже скаржником до заяви про звільнення від сплати судового збору не додано доказів, які б у сукупності з наданими скаржником доказами підтверджували, що на момент подання касаційної скарги його майновий стан перешкоджав сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі, внаслідок чого заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення. 

Відповідно до частини другої статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. 

Частиною четвертої статті 174 ГПК України встановлено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Частиною п`ятою статті 292 ГПК України визначено, що питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не усунув недоліки в частині сплати судового збору, касаційна скарга вважається неподаною та підлягає поверненню.

Наведене є підставою для її повернення без розгляду як такої, що не відповідає вимогам процесуального закону щодо її змісту.

З огляду на викладене та керуючись статтями 234, 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду міста Києва від 05.05.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 у справі №910/17737/20 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                     В. Селіваненко

Суддя                                                                                                         І. Булгакова

Суддя                                                                                                         Б. Львов