ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/3643/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Файчак В.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 грудня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Романович І.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, треті особи: ТОВ "Агро Пульс", ПСП «Переселенське-К», про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

                                                     В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.05.2020 №5073876-5505-1016.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення відповідачем не враховано, що земельний податок за спірну земельну ділянку сплачено користувачем цієї земельної ділянки - приватним сільськогосподарським підприємством «Переселенське-К» відповідно до договору про співпрацю від 01.05.2018 №02/18.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року відмовлено у задоволенні позову. 
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що фактичне перебування земельної ділянки у користуванні ПСП «Переселенське-К» не визначене Податковим кодексом України як обставина, з якою пов`язане звільнення від справляння земельного податку.
Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального права.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що законодавець нормами податкового законодавства України передбачив можливість звільнення фізичної особи-власника земельної ділянки від обов`язку сплати земельного податку у разі передачі такої земельної ділянки у користування платнику єдиного податку четвертої групи. Тобто законодавець включенням до Податкового кодексу України п. 281.3 ст. 281 Податкового кодексу України уникнув дублювання обов`язків зі сплати земельною податку у фізичної особи як власника земельної ділянки і суб`єкта господарювання як платника єдиного податку четвертої групи.
Додатково скаржник наголошує, що ПСП «Переселенське-К» виконало обов`язок зі сплати земельного податку, що підтверджується платіжним дорученням від 22.04.2020 №  6560, не заперечується відповідачем.
А також у письмових поясненнях повідомляє, що Шостим апеляційним адміністративним судом був розглянутий аналогічний спір у справі №320/8974/20та прийнято рішення  на користь фізичної особи-власника земельної ділянки.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на те, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтовані, просить в її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Переселенської сільської ради Кагарлицького району, кадастровий номер 3222286000:03:006:009, загальною площею 3,039 га.
16.07.2013 між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро Пульс» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки б/н, який є платником єдиного податку ІІІ групи для юридичних осіб.
01.05.2018 ТОВ «Агро Пульс» (Сторона 2) укладено з ПСП «Переселенське-К» (Сторона 1) договір про співпрацю №02/18, відповідно до умов якого Сторона 2 зобов`язується для забезпечення співпраці надати можливість Стороні 1 обробляти земельні ділянки, які належать Стороні 2 на праві власності або праві користування (оренди). Сторона 2 зобов`язується оформляти на своє ім`я договори оренди з власниками земельних ділянок, здійснювати їм виплату встановлених договорам платежів та інші зобов`язання.
У пункті 5.2 вказаного Договору визначено, що Сторона 1 забезпечує Сторону 2 грошовими коштами для виплати орендної плати та здійснення інших платежів, пов`язаних із користуванням земельними ділянками, які належать Стороні 2 на праві власності або праві користування (оренди)».
ПСП «Переселенське-К» є платником єдиного податку 4 групи, що підтверджується довідкою Головного управління ДПС у Київській області від 17.07.2020 № 22591/10/10-36.
Позивач та ТОВ «АГРО ПУЛЬС» земельний податок не сплачували, земельний податок відповідно до платіжного доручення № 6560 сплатив ПСП «Переселенське-К» 22.04.2020.
Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області винесено податкове повідомлення-рішення від 08.05.2020 №5073876-5505-1016, яким визначено позивачеві грошове зобов`язання по земельному податку з фізичних осіб за 2020 рік в сумі 804,13 грн.
ОСОБА_1 , не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням оскаржила його в адміністративному порядку, яке рішенням ДПС України від 08.09.2020 залишено без змін.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Згідно з статтями 125, 126 цього Кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.
За приписами підпункту 270.1.1 пункту статті 270 ПК України визначено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Відповідно до підпунктів 269.1.1, 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Згідно з пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно з підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
Згідно п. 286.1. ст. 286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Згідно з пп. 287.1, 287.2. ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У спірних правовідносинах ПСП «Переселенське-К» користується земельної ділянкою на підставі договору про співпрацю з ТОВ «Агро Пульс», який, в свою чергу, за договором оренди прийняв земельну ділянку сільськогосподарського призначення від громадянки України ОСОБА_1 , якій ця земельна ділянка належить на праві приватної власності.
Таким чином, ПСП «Переселенське-К» не є землекористувачем в розумінні положень пп.14.1.73 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, що зумовлює відсутність правових підстав для делегування обов`язку щодо сплати земельного податку фактичному користувачу земельної ділянки.
Колегія суддів також вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що наявність укладеного договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро Пульс», яке, в свою чергу, є платником єдиного податку 3 групи, також не звільняє власника такої земельної ділянки від сплати земельного податку.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірне податкове повідомлення-рішення є таким, що ґрунтується на нормах закону, а тому воно не підлягає скасуванню.
Аналогічну правову позицію щодо вирішення спору в подібних правовідносинах висловив Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2019 року в справі №822/3241/15.
Інших доказів протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивачем не представлено.
Порушення порядку вручення спірного податкового повідомлення-рішення позивачу, що полягає у врученні його Переселенській сільській раді, а не позивачу (особисто чи поштою), не може бути підставою його скасування у даному спорі. Більш того, дана обставина не вплинула на реалізацію права позивача на оскарження податкового повідомлення-рішення ані в адміністративному, ані в судовому порядку.
Щодо посилань скаржника у письмових поясненнях на судову практику у аналогічному спорі у справі №320/8974/20 колегія суддів відзначає, що в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи наведене вище, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують. 
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Повне судове рішення складено 20.12.2021 року.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,  апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року  - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, треті особи: ТОВ "Агро Пульс", ПСП «Переселенське-К», про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
   	
Колегія суддів:	О.В. Карпушова 	
 	Л.В. Губська 	
 	 О.В. Епель