ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19385/20                                                        Головуючий у І інстанції - Вєкуа Н.Г.
                                                                                                   Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 лютого 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                    Головуючого-судді:                         Мельничука В.П.,     
                                           суддів:                        Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від                25 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДПС у м. Києві, в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0231753-3314-2655 від 15.06.2020, видане Головним управлінням державної податкової служби у            м. Києві ОСОБА_1 про сплату податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в розмірі 93 996,83 (дев`янос;то три тисячі дев`ятсот шістдесят шість гривень 83 копійки) гривень;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0231754-3314-2655 від 15.06.2020, видане Головним управлінням державної податкової служби у            м. Києві ОСОБА_1 про сплату податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в розмірі 65 724,75 грн (шістдесят п`ять тисяч сімсот двадцять чотири гривні 75 копійок) гривень;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0231755-3314-2655 від 15.06.2020, видане Головним управлінням державної податкової служби у            м. Києві ОСОБА_1 про сплату податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в розмірі                                                        16 911,08 (шістнадцять тисяч дев`ятсот одинадцять грн 08 копійок) гривень;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0231756-3314-2655 від 15.06.2020, видане Головним управлінням державної податкової служби у               м. Києві ОСОБА_1 про сплату податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в розмірі 30 254,25 (тридцять тисяч двісті п`ятдесят чотири гривні 25 копіок) гривень;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0231757-3314-2655 від 15.06.2020, видане Головним управлінням державної податкової служби у              м. Києві ОСОБА_1 про сплату податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в розмірі 25 622,22 (двадцять п`ять тисяч шістсот двадцять дві гривні 22 копійки) гривень.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки відкриті автостоянки, власником яких є Позивач, не є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0231753-3314-2655 від 15.06.2020, видане Головним управлінням державної податкової служби у           м. Києві ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), про сплату податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в розмірі 93 996,83 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот шістдесят шість гривень 83 копійок) гривень;
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0231754-3314-2655 від 15.06.2020, видане Головним управлінням державної податкової служби у             м. Києві ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), про сплату податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в розмірі 65 724,75 грн (шістдесят п`ять тисяч сімсот двадцять чотири гривні 75 копійок) гривень;
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0231755-3314-2655 від 15.06.2020, видане Головним управлінням державної податкової служби у            м. Києві ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), про сплату податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в розмірі 16 911,08 (шістнадцять тисяч дев`ятсот одинадцять грн 08 копійок) гривень;
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0231756-3314-2655 від 15.06.2020, видане Головним управлінням державної податкової служби у            м. Києві ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), про сплату податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в розмірі 30 254,25 (тридцять тисяч двісті п`ятдесят чотири гривні 25 копіок) гривень;
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0231757-3314-2655 від 15.06.2020, видане Головним управлінням державної податкової служби у          м. Києві ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), про сплату податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в розмірі 25 622,22 (двадцять п`ять тисяч шістсот двадцять дві гривні 22 копійки) гривень.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В апеляційній скарзі Головне управління ДПС у м. Києві посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Зокрема, Головне управління ДПС у м. Києві зазначає, що винесені податкові повідомлення-рішення відповідають вимогам законодавства України.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у                   м. Києві, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно                  ОСОБА_1 є власником таких об`єктів:
- відкрита автостоянка площею 810.5 кв.м. та пункт охорони площею 1,6 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 699497132224;
- відкрита автостоянка площею 1228.00 кв.м. та пункт охорони площею 1,6 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 699511132224;
- відкрита автостоянка площею 3150.00 кв.м. та пункт охорони площею 1,6 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 698631432224;
- відкрита автостоянка площею 1450.00 кв.м. та пункт охорони площею 1,6 кв.м, розташовані за адресою:АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 698635832224;
- відкрита автостоянка площею 4505.0 кв.м. та пункт охорони площею 1,6 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 698383432224.
15 червня 2020 року ГУ ДПС у м. Києві було прийнято податкові повідомлення-рішення: 
- № 0231753-3314-2655, яким визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в розмірі 93 996,83 грн;
- № 0231754-3314-2655, яким визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в розмірі 65 724,75 грн;
- № 0231755-3314-2655, яким визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в розмірі 16 911,08 грн;
- № 0231756-3314-2655, яким визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в розмірі 30 254,25 грн;
- № 0231757-3314-2655, яким визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік в розмірі 25 622,22 грн;
Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями Відповідача, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що об`єкти нерухомого майна площею 810,5 кв.м, 1228,0 кв.м, 3150,0 кв.м, 1450,0 кв.м та            4505,0 кв.м. не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у зв`язку із чим у Відповідача були відсутні підстави для визначення сум податкових зобов`язань.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі по тексту - ПК України).
Пунктом 4.3 ст. 4 ПК України передбачено, що податкові періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності    забезпечення своєчасного надходження коштів    до бюджетів, з урахуванням зручності виконання платником податкового обов`язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.
При цьому, відповідно до п. 4.4 ст. 4 ПК України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.
Відповідні повноваження, їх розмежування між Верховною Радою та місцевими радами, зокрема, щодо установлення місцевих податків, визначені ст. 12 ПК України.
Згідно ст. 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.
Відповідно до пп. 10.1 та 10.2 ст. 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно. Місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).
Тобто, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, належить до місцевих податків, особливості введення якого передбачені ст. 12 ПК України.
За приписами п. 12.3 ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.
Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 12.3.1 п. 12.3 ст. 12 ПК України).
Підпунктом 12.3.2 пунктом 12.3 статті 12 ПК України визначено, що при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.
Відповідно пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Згідно з пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 ПК України у разі, якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та або зборів, сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів.
Відповідно до п. 12.4 ст. 12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать, крім іншого:
12.4.1.встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом;
12.4.2.визначення переліку податкових агентів згідно із статтею 268 цього Кодексу;
12.4.3.прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.
Пунктом 12.5 ст. 12 ПК України визначено, що офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів, а також зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг або про внесення змін до таких рішень є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.
Підстави та порядок обчислення та справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, передбачено статтею 266 ПК.
Згідно з пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі, його частка.
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі, його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі, їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема, документів на право власності (пп. 266.3.1, пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України).
За приписами пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.
Так, пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:
а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;
б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;
в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;
г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;
ґ) будівлі промислові та склади;
д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);
е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;
є) інші будівлі;
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Головним управлінням ДПС у м. Києві податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки був розрахований на п`ять об`єктів нерухомого майна площею 810,5 кв.м,                  1228,0 кв.м, 3150,0 кв.м, 1450,0 кв.м та 4505,0 кв.м. - відкриті автостоянки.
Згідно Державних будівельних норм «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів» ДБН В.2.3-15:2007 автостоянка - спеціально обладнана відкрита площадка для постійного або тимчасового зберігання легкових автомобілів та інших мототранспортних засобів.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що об`єкти нерухомого майна площею 810,5 кв.м, 1228,0 кв.м, 3150,0 кв.м, 1450,0 кв.м та         4505,0 кв.м. - відкриті автостоянки, не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у зв`язку із чим у Відповідача були відсутні підстави для визначення сум податкових зобов`язань, з чим погоджується колегія суддів.
Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення Відповідача є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Крім того, Листом від 03.12.2021 № 11313/Г/26-15-24-08-23 Відповідачем в ході проведеного аналізу інтегрованої картки платника по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2019 рік, повідомлено Позивача, що об`єкти нежитлової нерухомості (відкриті автостоянки), що належать на праві власності останнього, не є об`єктами оподаткування на 2019 рік, у зв`язку з чим податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 15.06.2020 № 0231753-3314-2655, № 0231754-3314-2655,         № 0231755-3314-2655, № 0231756-3314-2655, № 0231757-3314-2655 вважаються відкликаними (скасованими).
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши доводи Головного управління ДПС у м. Києві, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, - 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя:                                                            В.П. Мельничук

                     Судді:                                                            І.О. Лічевецький

                                                                                            О.М. Оксененко