ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2612/19  Номер провадження 22-ц/814/9/22	Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков Л. В.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.
за участю секретаря: Кальник А. М., Ракович Д. Г.
розглянув в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 січня 2021 року у складі судді Шелудякова Л. В.
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Висота Ірина Анатоліївна, до ОСОБА_1 за участю Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Полтаві ради, виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей, 
в с т а н о в и в:
В жовтні 2019 року адвокат Висота І. А., діючи в інтересах ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просила усунути позивачеві перешкоди у спілкуванні з дитиною та встановити графік його зустрічей з дитиною, а сааме: кожного понеділка, середи та п`ятниці з 18.00 год до 20.00 год, кожну другу та четверту в місяці п`ятницю та суботу з 13.00 год п`ятниці до 19.00 год суботи за місцем фактичного проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , без обмеження адреси прогулянок, з можливістю поїздки до родичів, у тому числі бабусі і дідуся; кожен день народження дитини, а саме 12 жовтня кожного року до досягнення дитиною повноліття з 16.00 до 20.00 год; в літній та зимній період не менше 7 діб для відпочинку та оздоровлення дитини на території України.
В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що сторони є батьками  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 . Починаючи з 2016 року сімейні відносини у сторін фактично припинилися і відповідач разом з сином проживають окремо. 
З травня 2019 року до теперішнього часу відповідач чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з сином та прийнятті участі у його вихованні, у той час як ОСОБА_2 виконує і бажає надалі виконувати свої батьківські обов`язки, безперешкодно спілкуватися з дитиною, систематично бачити сина, мати можливість спільного відпочинку та брати участь у його вихованні, постійно піклувався про дитину з її народження, займався її вихованням, утримував матеріально. 
Протягом всього часу позивач цікавиться станом здоров`я дитини, виділяє кошти на утримання дитини, на підготовчі курси, продукти харчування, канцелярські товари для дитячого садочку, матеріально підтримує, а також особисто купує розвиваючі іграшки, продукти харчування, одяг та інші необхідні речі.
Разом з тим батько дитини позбавлений можливості у повному обсязі здійснювати свої батьківські обов`язки та користуватися правами, вільно брати участь у вихованні сина, оскільки з боку відповідача створюються штучні обставини, через які він не може зустрічатися з сином.
Крім того, у власності позивача є квартира, в якій є всі необхідні для життя дитини умови, вона обладнана необхідними меблями, сучасною побутовою технікою, житлово-побутові умови сприятливі для проживання малолітніх дітей, є все необхідне для виховання і розвитку.
Позивач має постійне місце роботи, стабільний самостійний дохід, гнучкий графік роботи та має можливість проводити час з дитиною, допомагати у навчанні, гуляти та іншим чином піклуватися про сина. Позивач є фізичною особою-підприємцем та отримує дохід від своєї підприємницької діяльності.
Зазначає, що відповідач безпідставно відмовляється надавати дитину для побачень, відвідувати та бачити дитину, приймати участь у його вихованні, утриманні, не дає можливості навіть у телефонному режимі спілкуватися з сином, що пригнічує та турбує позивача, який має бажання більше часу проводити зі своїм сином та опікуватися ним.
Оскільки на даний час між батьками не має згоди щодо участі батька у спілкуванні з дитиною, то наявні підстави щодо реалізації батьківських прав позивача у судовому порядку. 
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 14 січня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Встановлено спосіб та порядок участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як систематичні побачення без порушення звичайного розпорядку дня дитини та без обмежень місць зустрічей з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька два рази на тиждень, а саме: кожного вівторка з 10 години до 15 години та кожної неділі з 10 години до 16 години без присутності матері, з поверненням дитини до матері після закінчення зустрічі за визначеним графіком, а в разі неможливості участі у вихованні та спілкуванні з дитиною внаслідок об`єктивних обставин (хвороби дитини, зміни розпорядку та іншого) - в інші дні та часи за попередньою домовленістю між батьками дитини, враховуючи стан здоров`я та бажання дитини.
У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Вирішено питання судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору у сумі 768,40 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування з малолітньою дитиною, чи обставин, які б свідчили, що спілкування батька із сином без присутності матері зашкодить дитині, буде суперечити інтересам останнього та перешкоджатиме нормальному розвитку або обумовлювали б побачення батька з сином у присутності інших осіб, не встановлено, а тому, враховуючи інтереси дитини та її права на спілкування і виховання не тільки з боку матері, а й з боку батька, та права батька на участь у вихованні і спілкуванні з дитиною, позовні вимоги є обґрунтованими. 
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що показаннями свідків в судовому засіданні підтверджено, що вона ніколи не перешкоджала побаченням сина з батьком, сам батько з вересня 2019 року не приходив до дитини, а після зустрічей батька з дитиною були випадки коли стан дитини погіршувався, що підтверджено відповідними актами.
Зазначає, що суд вказаного не врахував та прийняв рішення всупереч інтересам малолітньої дитини.
Судом також не взято до уваги, що позивач ухиляється від виконання рішення органів опіки та піклування, а саме розпорядження голови Полтавської РДА № 224 від 19.09.2019, чим зловживає своїми процесуальними правами.
Вважає, що у даній справі відсутній предмет спору, оскільки вона надає позивачу можливість участі у вихованні сина, а він ухиляється від такої участі та подає позов до суду з метою виправдання такої своєї поведінки відносно дитини.
Також вважає неналежним та недостовірним доказом акт обстеження житлово-побутових умов позивача від 19.06.2019, оскільки в ньому не вказаний номер квартири проживання позивача, а згідно довідки ЖЕО-2 № 2228 від 23.09.2019 позивач зареєстрований за іншою адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, судом не встановлено де фактично проживає позивач та рішенням про побачення батька з сином за місцем проживання батька порушуються інтереси дитини та права матері щодо обізнаності про місце перебування дитини, а факт проживання позивача з новою родиною з неповнолітніми дітьми може створити некомфортну психотравмуючу ситуацію для їх спільного сина.
Крім того, позивач сам не виконує розпорядження Полтавської РДА № 352 від 10.12.2020, ухиляється від зустрічей з сином, не приділяє уваги та не цікавиться результатами навчання, розвитку та станом здоров`я дитини, не дарує подарунків та ухиляється від сплати аліментів.
Вказує, що позивач не може належним чином забезпечити повноцінний та достатній нагляд з дитиною, так як не враховує стан здоров`я дитини, наявність алергічних реакцій, що потребує спеціального харчування та перебування в місцях, які не викличуть алергічну реакцію в дитини, а також наявності у дитини першого фототипу шкіри, що зумовлює особливий догляд під час знаходження під прямим сонячним світлом.
Суд також не врахував наявність у позивача шкідливих звичок, а саме споживання алкоголю.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення апелянта та її представника, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
За правилами частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
По справі встановлено, що  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що сторонами у справі не заперечується та підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 14 травня 2019 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1270 (т. 1, а.с. 13).
Сторони у справі в зареєстрованому шлюбі не перебували, а починаючи з 2016 року їх відносини фактично припинились, на даний час проживають окремо, дитина сторін проживає з матір`ю.
Позивач ОСОБА_2 бажає брати участь у вихованні дитини та здійснювати батьківські обов`язки.
На підставі заяви ОСОБА_2 працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві складено акт обстеження житлово-побутових умов від 19 червня 2019 року за місцем його проживання по АДРЕСА_3 , відповідно до якого, умови проживання задовільні, для дитини наявні іграшки, одяг по сезону, місце проведення дозвілля, відпочинку, наявні прилади для навчання (т. 1, а.с. 15).
Згідно довідки № 659, виданої лікарем КП «Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру Полтавської обласної ради» ОСОБА_2 11 червня 2019 року за власним проханням був оглянутий лікарем-психіатром та на момент огляду ознак психічного розладу не виявлено. На обліку в ПОНД не перебуває, за медичною допомогою в період з 01 січня 2014 року по 23 серпня 2018 року не звертався (т. 1, а.с. 16).
Позивач ОСОБА_2 також не перебуває на обліку в КП «Полтавський обласний психоневрологічний диспансер Полтавської обласної ради» і за медичною допомогою в період з 23 серпня 2018 року по 05 червня 2019 року не звертався, а за наслідками періодичного психіатричного огляду ознак психічних захворювань у нього не виявлено, що підтверджується довідками вказаного закладу серії 12ЯЯУ № 459659 від 06 червня 2019 року та № 660 від 11 червня 2019 року (т. 1, а.с. 17, 18).
Позивач працює і згідно довідки № ФРП/Ю/3828/1631-5013-23 від 23 травня 2019 року, виданої Управлінням у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області, загальна сума його доходу за звітній (податковий) період, як фізичної особи-підприємця, склала 109 541 грн (т. 1, а.с. 19). 
Відповідач ОСОБА_1 та її малолітній син зареєстровані та фактично проживають в АДРЕСА_4 з батьками відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про що свідчить акт обстеження житлово-побутових умов від 20 серпня 2019 року, складений Абазівською сільською радою Полтавського району Полтавської області (т. 1, а.с. 62).
Згідно висновку оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 , яка проводилася Полтавською районною адміністрацією Полтавської області Полтавського району з 13 серпня 2019 року по 23 серпня 2019 року, потреби дитини ОСОБА_3 задоволені повістю, ознаки психологічних травм відсутні, мати ОСОБА_1 здатна забезпечувати потреби дитини, наявна позитивна соціальна мережа, підтримка близьких родичів, є всі умови для виховання дитини та догляду за нею (а.с. 63).
Для дитини створені умови, необхідні для всебічного її розвитку, а тому протягом кожного дня дитина зайнята.
Так, малолітній ОСОБА_3 відвідує гурток ансамблю спортивного бального танцю «Натхнення» у понеділок та четвер з 16 години 30 хвилин до 17 години 15 хвилин, по вівторкам з 16 години 30 хвилини до 17 години 00 хвилин та по суботам з 11 години 00 по 12 години 00 хвилин відвідує індивідуальні заняття з плавання у фітнес клубі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », кожен понеділок та середу відвідує заняття з футболу з 18 години 45 хвилини до 19 години 45 хвилини у футбольному клубі «Ворскла», кожен четвер з 08 години 30 хвилини по 09 години 30 хвилини відвідує розвиваючі заняття у ФОП ОСОБА_6 , кожну суботу з 17 годин 45 хвилини до 18 години 45 хвилини відвідує заняття центру роботехніки «Робот Скул» в місті Полтава.
Розпорядженням № 224 від 19 вересня 2019 року голови Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області відповідно до заяви ОСОБА_2 та рішення комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації встановлено спосіб та порядок участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_3 , як систематичні побачення з ним: два рази на тиждень у вівторок та неділю (світловий час) в присутності матері (час та місце за домовленістю батьків) (т. 1, а.с. 58).
Згідно актів, складених відповідачем ОСОБА_7 в присутності свідків 22 вересня 2019 року, 29 вересня 2019 року, 13, 20, 27 жовтня 2019 року, 10, 17, 24 листопада 2019 року, 01, 08, 15, 17, 22, 29, 31 грудня 2019 року, 05, 07, 12, 14, 19, 26 січня 2020 року, 02, 09, 16 лютого 2020 року,. 19, 27, 29 грудня 2020 року, 05, 10, 12 січня 2021 року позивач, батько дитини, у вказані дні не прибував на побачення до сина (т. 1, а.с. 71-111; 165-177, т. 2 а.с. 57-62).
При цьому, неприбуття на зустрічі з сином позивач пояснював небажанням позивача конфліктувати з матір`ю дитини, оскільки вказані зустрічі згідно графіку повинні відбуватись у її присутності.
Розпорядженням голови Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області № 352 від 10 грудня 2020 року внесено зміни до розпорядження голови райдержадміністрації від 19 вересня 2019 року № 224 та на відміну від попереднього розпорядження встановлено спосіб та порядок участі ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_3 , як систематичні побачення з ним два рази на тиждень у вівторок та неділю (світловий час) на нейтральній території, без присутності матері (час та місце за домовленістю батьків), враховуючи стан здоров`я та бажання дитини», інші пункти розпорядження залишено без змін (т. 2, а.с. 39).
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що права та обов`язки батьків по відношенню до дитини є рівними, незалежно від того з ким проживає дитина, а особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати права та інтереси дитини. Обставин, які унеможливлюють реалізацію права батька на спілкування з сином або свідчать, що таке спілкування може перешкодити нормальному розвитку дитини або обумовлювали б побачення батька з сином у присутності інших осіб, по справі не встановлено, відповідачем суду не доведено і матеріали справи таких доказів не містять.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучаться з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції).
Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.
Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини ( рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року).
Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачиться на шкоду інтересам дитини.
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
У порушення наведених норм матеріального права, суд першої інстанції вирішив справу за відсутності висновку органу опіки та піклування, який ухвалою районного суду від 22 січня 2021 року був витребуваний судом від органу опіки та піклування Полтавської РДА Полтавської області, але у матеріалах справи відсутній.
Згідно висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної в м. Полтаві ради 25 січня 2022 року № 25, який було надано органом опіки та піклування за місцем проживання сторін на виконання ухвали Полтавського апеляційного суду від 24 березня 2021 року відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України запропоновано спілкування батька з сином за попередньою домовленістю з матір`ю: кожного вівторка з 12.00 год. до 19.00 год. та кожної суботи або неділі з 10.00 год. до 16.00 год. без присутності матері з правом відвідування дитячих розважальних закладів, прогулянок по місту, враховуючи епідеміологічну ситуацію у зв`язку з респіраторною хворобою COVID-19, не порушуючи режиму дня дитини, турбуючись про стан його здоров`я. 
Колегія суддів апеляційного суду не може повною мірою погодитись з таким висновком, оскільки при його ухваленні органом опіки та піклування не було враховано інтереси неповнолітньої дитини, його стан здоров`я, потреба у спеціальному харчуванні та догляді, а також зайнятість дитини протягом тижня.
З урахуванням інтересів малолітньої дитини сторін, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що графік побачень батька із дитиною підлягає зміні. 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 січня 2021 року змінити, виклавши резолютивну частину рішення у такій редакції.
Визначити спосіб участі батька - ОСОБА_2 у вихованні дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом періодичних побачень першої та третьої суботи місяця з 12.30 год. до 17.30 год. та кожної другої та четвертої неділі місяця з 10.00 год. до 19.00 год. у присутності матері за місцем проживання дитини, з правом відвідування дитячих розважальних закладів, прогулянок по місту за домовленістю батьків з урахуванням епідеміологічної ситуації, режиму дня дитини та стану його здоров`я.
В іншій частині рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 14 січня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                         С. Б. Бутенко

Судді                                                                                О. І. Обідіна

                       О. В. Прядкіна