УХВАЛА

08 лютого 2022 року 
м. Київ

cправа №  911/2111/15 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Бенедисюка І.М. і Булгакової І.В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (далі - ДП "Укрспирт")
на рішення господарського суду Київської області від 27.04.2021 та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021
за позовом     товариства з обмеженою відповідальністю "Правнича консалтингова група" (далі - ТОВ "Правнича консалтингова група")
до ДП "Укрспирт"
про стягнення коштів,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Скай Кепітал Менеджмент";
товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аккорд"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос";
Національний банк України;
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2021 (через систему "Електронний суд") ДП "Укрспирт" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: скасувати рішення господарського суду Київської області від 27.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 у справі №911/2111/15; затвердити мирову угоду у справі №911/2111/15, укладену між ТОВ "Правнича консалтингова група" та ДП "Укрспирт" у редакції, викладеній у пункті 2 прохальної частини касаційної скарги; провадження у справі №911/2111/15 закрити.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що, обґрунтовуючи підставу для відкриття касаційного провадження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодекс України (далі - ГПК України), скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішення застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 20.03.2020 у справі №906/703/16.

Ухвалою Верховного Суду від 10.01.2022: касаційну скаргу ДП "Укрспирт" на рішення господарського суду Київської області від 27.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 у справі № 911/2111/15 залишено без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, визначено, що скаржнику необхідно надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, а саме - у сумі 146 160 грн.

Ухвала Верховного Суду від 10.01.2022 отримана скаржником 18.01.2022, що підтверджується інформацією про відстеження листа № 0101617007097 на сайті https://ukrposhta.ua.

19.01.2022 товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Геліос" подало до Касаційного господарського суду заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ДП "Укрспирт" на рішення господарського суду Київської області від 27.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 у справі № 911/2111/15, в якому просить суд відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДП "Укрспирт", оскільки Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

31.01.2022 (через систему "Електронний суд") ДП "Укрспирт" направило на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги до якої додано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подачу касаційної скарги до ухвалення рішення у справі на підставі статті 8 Закону України "Про судовий збір". У вказаному клопотанні скаржник просить врахувати майновий стан скаржника, оскільки в процесі виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на рахунки скаржника, тому не має можливості розпоряджатися коштами.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частиною другою статті 8 зазначеного вище Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.         

За змістом положень статті 8 Закону України "Про судовий збір" питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується на розсуд суду в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони дійсно перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57). 

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (заява № 28249/95) зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (пункт 60).

Таким чином, звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір).

З огляду на викладене, саме по собі посилання скаржника на скрутний майновий стан та накладення арешту на рахунки, не може вважатися підставою для відстрочення сплати судового збору, у зв`язку з цим клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги до закінчення її перегляду в касаційному порядку задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною четвертої статті 174 ГПК України встановлено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Частиною п`ятою статті 292 ГПК України визначено, що питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи, що ДП "Укрспирт" не усунув недоліки в частині сплати судового збору, касаційна скарга вважається неподаною та підлягає поверненню.

З огляду на викладене та керуючись статтями 234, 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" на рішення господарського суду Київської області від 27.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 у справі № 911/2111/15 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                          В. Селіваненко 

Суддя                                                                                                          І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                        І. Булгакова