ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2435/21  Номер провадження 22-ц/814/384/22	Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В.  Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Абрамова П.С.,
Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2021 року, 
у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
УСТАНОВИВ:
короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;
У вересні 2021 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду в особі уповноваженого представника із даним позовом, відповідно до якого прохали стягнути з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.07.2019 у розмірі 42 026,00 грн. та судовий збір в сумі 2 270 грн. 
В обґрунтування позовних вимог вказували, що 09.07.2019 ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» (далі по тексту - А-Банк) з метою укладання кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-Заяви відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки ОСОБА_1 не виконував належним чином свої зобов`язання, станом на 24.08.2021 утворилась заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 42 026 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 28 554,91 грн., заборгованість за відсотками - 13 421,09 грн., штраф - 50 грн. 
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2021 року позов АТ «Акцент-Банк» задоволено частково стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 28 554,91 грн. та судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог 1 542,37 грн. В частині стягнення суми відсотків за користування кредитом та суми штрафу - відмовлено.
короткого змісту вимог апеляційної скарги;
В апеляційній скарзі АТ «Акцент Банк» прохають скасувати рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення - про повне задоволення позовних вимог. 
В частині задоволених позовних вимог, а саме стягнення заборгованості за тілом кредиту, рішення місцевого суду не оскаржується та не є предметом апеляційного перегляду. 
узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказано, що місцевий суд не врахував, що відповідач підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А - Банку підтвердив під розпис факт свого ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно ознайомлюватися з ними на сайті банку. 
Відмовляючи в стягненні процентів за користування кредитними коштами та штрафу місцевий суд не врахував той факт, що паспорт споживчого кредиту відповідачем підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що є підставою для стягнення відсотків.
Даній позиції відповідає судова практика висловлена Верховним Судом в постанові від 12 січня 2021 року в справі № 524/5556/19, від 02.12.2020 року в справі № 284/157/20, а застосована місцевим судом постанова Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 є нерелевантною.
узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду від відповідача не надходив.
встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин;
Судом встановлено, що 09.07.2019 ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, на підставі якої отримав кредитну картку, на яку зараховано суму кредитного ліміту. 
Відповідач отримав кредитну картку із встановленим кредитним лімітом та користувався кредитними коштами. 
Станом на 24.08.2021 наявна заборгованість за тілом кредиту в розмірі 28 554,91 грн., за відсотками за користування кредитом - 13 421,09 грн., а також штраф - 50 грн. 
Згідно змісту Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку Дригула Д.І згоден з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розміщеними в рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений з договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійного роздрукування із офіційного сайту www.a-bank.com. Зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно ознайомлюватися з їх змінами на сайті www.a-bank.com. Підтвердив, що ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання послуги накопичення скарбничка і згоден оформити дану послугу. Підписуючи дану заяву, дає дозвіл на обробку банком всіх його персональних даних з цілю та на умовах, встановлених у договорі надання банківських послуг, підтвердив, що повідомлений про свої права, пов`язані із зберіганням та обробкою його персональних даних, визначених діючим законодавством, про мету збору даних та осіб, котрим передаються його персональні дані. Не планує вчиняти угод за дорученням третіх осіб та в інтересах третіх осіб. Можливість вирішального впливу зі сторони інших осіб на проведення ним фінансової операції відсутні. У випадку появи такої особи (контролера) зобов`язався повідомити про це банк. Умови кредитування, відомості про загальну вартість кредиту йому роз`яснені та зрозумілі, рекламний буклет з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування ним отриманий.

Встановивши факт, що долучені до матеріалів справи Умови та правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», споживчий паспорт кредиту, відповідачем не підписані та що в Анкеті-заяві позичальника розмір процентів за користування кредитом, а також підстави, порядок нарахування та розмір штрафу не зазначені (тобто не узгоджені між сторонами), місцевий суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнення тіла кредиту в розмірі 28 554,91 грн. та відмовив у стягненні відсотків у сумі 13 421,09 грн. та також у стягненні штрафу у сумі 50 грн. 
доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає висновки місцевого суду в оскаржуваній частині (в частині відмови у стягненні відсотків та штрафу) таким, що ухвалене у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права та відповідають обставинам справи. 
В частині задоволених позовних вимог, а саме стягнення заборгованості за тілом кредиту рішення місцевого суду не оскаржено та не є предметом апеляційного перегляду. 
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст. 526 ЦК України  зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ "Акцент-Банк").
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, виходячи зі змісту  статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
В Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 09.07.2019 процентна ставка за кредитом не вказана.
Обґрунтовуючи своє право нарахування процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік, Банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 09.07.2019 посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», розміщені на сайті та Тарифи як невід`ємні частини спірного договору.
Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», наданими позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету- заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та щодо сплати неустойки, та саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядку нарахування, доданих до позовної заяви.
Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа № 6-16цс15).
Також у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та Правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», відсутність в Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
щодо підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту одноразовим електронним ідентифікатором. 
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору, погодження умов кредитування, та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір заборгованості, пред`явлення до стягнення.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).
Надаючи оцінку наданим доказам, суди повинні оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів у їх співвідношенні. При цьому, суд має з`ясовувати як належність так і допустимість доказів за формою та їх відношенням до правовідносин між сторонами, так і за їх змістом.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ознайомився із паспортом споживчого кредиту шляхом використання одноразового ідентифікатора у відповідності з вимогами Закону України «Про електронну комерцію», колегія суддів відхиляє, і вважає паспорт споживчого кредиту неналежним доказом у справі про погодження сторонами основних умов кредитування, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування»  у редакції, чинній на час підписання сторонами паспорту споживчого кредиту, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування»  визначено умови договору про споживчий кредит.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Паспорт споживчого кредиту відповідно до  Закону України «Про споживче кредитування» є інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який повинен відповідати формі, визначеній ст. 13 цього  Закону.  
Зі змісту доданого до позовної заяви Паспорту споживчого кредиту, що складається з двох сторінок (а.с. 8) вбачається, що він підписаний позичальником 09.07.2019 о 13:51, а Анкета-заява 09.07.2019 13:47, тобто після укладення договору, а також містить загальну інформацію про умови трьома видами кредитування за кредитними картками «Універсальна», «Універсальна ГОЛД» та картка «Зелена», що передбачають різні умови кредитування. 
Також, у тексті даного Паспорту споживчого кредиту (розділ 7 «Інші важливі правові аспекти») зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо. Інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2020 року.
У 3 розділі даного Паспорту споживчого кредиту визначено лише максимальну суму ліміту по трьом видам кредитних карток, однак відсутні дані щодо фактичного ліміту, встановленого на конкретній кредитній картці.
У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Також, визначено, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, за карткою «Універсальна» становить 7,8% на місяць, а за карткою «Універсальна ГОЛД» та «Зелена» - 7,4%.
Дійсно, відповідач підписав наданий позивачем до позову Паспорт споживчого кредиту за допомогою електронного підпису шляхом підтвердження одноразовим ідентифікатором 41 з телефонного номеру НОМЕР_1 , який зазначено ним в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та про надання банківських послуг. 
Однак, в ньому визначено умови кредитування за трьома різними картками, що є відмінними, і жодним документом у справі не підтверджено, яку саме карту отримав  відповідач у справі, щоб достовірно стверджувати які конкретно умови кредитування були узгодженні сторонами при підписанні Анкети-заяви про приєднання до Умов та про надання банківських послуг
Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає ще подальше проведення Банком, як кредитодавцем, оцінки кредитоспроможності споживача для визначення умов кредитування. 
Саме індивідуальні умови кредитування передбачають суму кредиту, відсоткову ставку за кредитом, розмір щомісячного платежу, комісії, умови відповідальності за порушення зобов`язань, строк кредитування, вид карти, яка видається клієнту тощо.
У справі відсутні докази про погодження з відповідачем конкретних умов кредитування з фіксацією цих умов у Паспорті споживчого кредиту чи в Анкеті-заяві позичальника. Позивач не надав суду доказів укладання з відповідачем договору саме на тих умовах, виходячи з яких пред`явив до нього вимогу про стягнення боргу з відповідними його елементами.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача на те, що всі умови кредитування, викладені в Паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним підписом, безспірно свідчить про погодження істотних умов укладеного між сторонами договору.
Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків місцевого суду не спростували. 
Є нерелевантною посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 02 грудня 2020 року, висловлену у справі № 284/157/20, оскільки в цій справі встановлені інші фактичні обставини. 
Таким чином, позивачем не доведено належними і достатніми доказами укладення з відповідачем договору про надання банківських послуг саме на умовах, які зазначені у позові, а суд, зберігаючи принцип диспозитивності, та неможливості покладення в основу доказування припущень, не може самостійно визначити, який саме вид кредитування із трьох зазначених у Паспорті споживчого кредиту був погоджений сторонами. 
За таких обставин, були відсутні підстави для стягнення процентів у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником у зв`язку із апеляційним провадженням, - відсутні.
Враховуючи викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу апеляційним судом судових витрат.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2021 року залишити без задоволення.
Заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 22 лютого 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов 
Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук

.