04.01.22
33/812/16/22

МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Справа № 490/2703/21 Головуючий у місцевому судді Скрипченко С.М.
Провадження № 33/812/16/22 Головуючий у апеляційному суді Темнікова В.І.
Провадження № 33/812/2/22             
 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2022 року Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого  судді      -    Темнікової В.І.,
  за участю: секретаря   -   Біляєвої В.М.,
    особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
захисника - Ігнатова Д.І.,
потерпілого - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Ігнатова Дмитра Івановича на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
громадянку України, проживаючу за адресою: 
АДРЕСА_1 , офіційно не працюючу,
визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 34000 грн з позбавленням права керування всіма видами механічних транспортних засобів строком три роки,

В С Т А Н О В И В:

       Згідно постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2021 року, 06.04.2021р. о 17 год. 40 хв. у Миколаївській області, с. Матвіївка, по вул. Силікатній на перехресті з вул. Аеродромною, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Renault Kangoo», держаний номерний знак НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не зреагувала на її зміну, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Kia Rio 1.4.» держаний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.
       Крім того, згідно протоколу серії ААБ 18 № 109932 від 06.04.2021, водій ОСОБА_1 06 квітня 2021р. о 17-50 год. у Миколаївській області, с. Матвіївка, по вул. Силікатній на перехресті з вул. Аеродромною, керувала транспортним засобом «Renault Kangoo», держаний номерний знак НОМЕР_1 та стала учасником ДТП, після чого місце пригоди залишила, підрозділ поліції не повідомила про ДТП та при цьому залишення місця пригоди не було пов`язане з виконанням вимог п. 2.11 ПДР України.
       Також, відповідно до протоколу серії ААБ 18 № 110277, 06.04.2021р. о 17 год. 40 хв. у м. Миколаєві по вул. Силікатній водій ОСОБА_1 після дорожньо-транспортної пригоди вжила алкоголь до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, а саме 0,5 л пива марки «Гараж» до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. 
       Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 124, ст. 122 - 4 КУпАП. Накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 34 000 гривень, а також позбавлення права керування всіма видами механічних транспортних засобів строком три роки.
       Провадження по справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
       Не погодившись з даною постановою суду, ОСОБА_1 особисто та її захисник Ігнатов Д.І. звернулися до суду з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати постанову відносно ОСОБА_1 по ч. 4 ст. 130, ст. 124, 122-4 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В апеляційних скаргах вказують, що оскаржувана постанова суду є такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, винесена з порушенням норм процесуального права, що тягне за собою її скасування із закриттям справи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Апелянт зазначає, що у своїй постанові в частині застосування ч. 4 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 після вчинення ДТП вживала алкоголь (пиво «Гараж»). В якості доказу суд посилається на фабулу протоколу.
Проте на думку апелянта, цього не достатньо, щоб зробити висновок про вживання алкоголю апелянтом після вчинення ДТП. Факт сп`яніння має бути підтверджений відповідними доказами: показаннями алкотестеру чи висновком лікаря-нарколога. Але такі докази суду не представлені. Крім того вказує, що ніякого алкоголю апелянт не вживала. У матеріалах справи міститься направлення на огляд, але у справі відсутні відомості щодо огляду апелянта на стан алкогольного сп`яніння.
Крім того вважає, що сам факт ДТП також не підтверджений, ДТП апелянт не вчиняла. В матеріалах справи відсутні докази керування нею відповідним транспортним засобом як учасником ДТП.
Судом не перевірені обставини справи шляхом допиту свідків.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків. У Постанові ВСУ по справі № 560/751/17 (п. 32) викладена аналогічна позиція.
Натомість суд розглянув справу поверхово і формально, не допитавши усіх свідків в судовому засіданні. Письмові пояснення свідків, на які посилається суд, не є належними доказами по даній категорії справ з огляду на правові позиції ВСУ.
Апелянт ОСОБА_1 зазначає, що не виконувала функції водія, у постанові відсутні докази керування транспортним засобом, що виключає склад ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.
У Постанові ВСУ від 23.10.19 по справі № 357/10134/17 викладена правова позиція щодо доказів у справі про адміністративні правопорушення (п.33-36). Тому за відсутності доказів керування особою транспортним засобом застосування ч. 1 ст. 130 КУпАП є неможливим.
Згідно Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення (розділ 1 п.2 п.п.1).
Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки (розділ 3 п.2).
Строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, становить 30 діб.
Строк зберігання відеозаписів за рішенням керівника органу, підрозділу поліції може бути збільшено у разі використання їх у процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності, у рамках розслідування кримінального провадження та/або в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення, у разі фіксації надзвичайних подій за участю особового складу поліції, інших подій, якщо вони можуть бути використані в процесі службової діяльності органів, підрозділів поліції, під час проведення службових розслідувань (розділ 8 п.3,4).
Наведене свідчить, що з метою фіксації фактів порушення водіями Правил дорожнього руху України передбачено проведення поліцейськими відеозапису за допомогою відеореєстратора патрульної машини та нагрудних камер, які є належними та допустимими доказами, на підставі яких встановлюються фактичні обставини справи, у тому числі, доведення винуватості особи у вчиненні правопорушення. Натомість, направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушенням не містили передбачених законом відеозаписів щодо фіксації факту порушення водієм ПДР, факту виконання функцій водія.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , її захисника, які підтримали доводи апеляційних скарг, потерпілого ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, виходячи з наступного. 
Згідно положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Аналіз матеріалів адміністративного провадження свідчить про те, що зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі, встановив, за яких обставин трапилась вищевказана дорожньо-транспортна пригода, інші правопорушення, проаналізував докази у їх сукупності, та дав їм належну правову оцінку.
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124, частиною 4 статті 130 КУпАП, оскільки вона порушила вимоги Правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, після чого покинула місце дорожньо-транспортної пригоди та вжила алкогольні напої після вчинення дорожньо-транспортної пригоди за її участю до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, тобто вчинила правопорушення, передбачені диспозиціями статей 122-4, 124, частини 4 статті 130 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає, що вони ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП. 
Згідно з пунктом 12.1 Правил дорожнього руху України (далі - Правила) під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Якщо недотримання зазначеної вимоги Правил спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, настає відповідальність, передбачена ст. 124 КУпАП.
Відповідно до п. 2.10 «а», «д» Правил у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських
Порушення таких вимог тягнуть адміністративну відповідальність, передбачену ст. 122-4 КУпАП.
У відповідності з п. 2.10 «є» Правил у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Невиконання вимог п. 2.10 «є» Правил утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 110279 від 06 квітня 2021 року, дані відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, вбачається, що 06 квітня 2021 року о 17 год 40 хв., в Миколаївській області, в Центральному районі, с. Матвіївка по вул. Силікатна на перехресті з вул. Аеродромна водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не реагувала за її зміною, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечної дистанції внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Kia Rio 1.4.» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки, чим порушила вимоги п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Вказаний протокол складений за участю водія автомобіля «Kia Rio 1.4.» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 . 
ОСОБА_1 від підпису вказаного протоколу відмовилась. В окремо наданих письмових поясненнях по суті порушення ОСОБА_1 зазначила, що дотримувалась дистанції перед автомобілем, але не встигла відреагувати та загальмувати, врізалася в автомобіль, що їхав попереду. Хотіла надати допомогу постраждалому, проте він відмовився. 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 06 квітня 2021 року серії ААБ № 109932, дані відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 06 квітня 2021 року о 17 год 50 хв., в Миколаївській області, в Центральному районі, с. Матвіївка по вул. Силікатна на перехресті з вул. Аеродромна, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1 та стала учасником дорожньо-транспортної пригоди, підрозділ поліції не повідомила про дорожньо-транспортну пригоду, та при цьому залишення місця пригоди не було пов`язане з виконанням вимог п. 2.11 ПДР України, чим порушила вимоги п. 2.10 «в», «д», «е» Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП.
Вказаний протокол складений за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , підписаний нею особисто без зауважень. В графі пояснення особи, що притягається по суті порушення ОСОБА_1 зазначила, що у зв`язку з ситуацією, що склалась, вона злякалась, хотіла надати допомогу.
В письмових поясненнях по суті порушення ОСОБА_1 зазначила, що дотримувалась дистанції перед автомобілем, але не встигла відреагувати та загальмувати, врізалася в автомобіль, що їхав попереду. Хотіла надати допомогу постраждалому, проте він відмовився.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 06 квітня 2021 р. серії ААБ № 110277, дані відображені в якому, враховуючи положення ст. 251 КУпАП, є доказом, 06 квітня 2021 року о 17 год. 40 хв. в Миколаївській області, в Центральному районі, с. Матвіївка по вул. Силікатна водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , після дорожньо - транспортної пригоди вживала алкоголь, а саме 0,5 л пива марки «Гараж» до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. В результаті вказаного порушила вимоги п. 2.10 «є» Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.4 ст. 130 КУпАП. 
Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 особисто без зауважень. В окремо наданих письмових поясненнях по суті порушення ОСОБА_1 зазначила, що їхала зі швидкістю 60 км/год на своєму автомобілі «Renault Kangoo», державний номерний знак НОМЕР_1 , не доїжджаючи Матвіївки їхав автомобіль «Kia Rio 1.4.» д.н.з. НОМЕР_2 на дистанції приблизно 15 метрів та різко зупинився, вона не встигла відреагувати та відбулось зіткнення з вище вказаним автомобілем. Після цього вона була в шоці і потерпілий теж. Намагалась з ним поговорити, потерпілий на розмову з нею не йшов. Вона злякалась та поїхала додому на своєму автомобілі. По прибуттю додому була у шоковому стані від того, що сталося, випила пива 0,5 л «Гараж». Під`їхала поліція, яку вона чекала, показала пошкодження свого автомобіля та пояснила ситуацію.
Факти, викладені у протоколах про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 , крім її письмових пояснень, також підтверджені:
- схемою місця ДТП складеною 06 квітня 2021 року о 18 год. 50 хв., в якій зафіксована ділянка дороги, де сталось ДТП та розміщений автомобіль «Kia Rio 1.4.» після зіткнення, зафіксовані пошкодження автомобіля «Kia Rio 1.4.», а саме : пошкодження задньої частини автомобіля, деформація задньої кришки багажника, пошкодження заднього бамперу, задньої правої фари;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 , в яких зазначено, що 06 квітня 2021 року близько 17:40 год. від керував автомобілем «Kia Rio 1.4.» по вулиці Силікатна зі сторони а/д Н-24 в бік вул. Аеродромна. Під`їжджаючи до зупинки громадського транспорту «Лазурний» відчув сильний удар в задню частину авто. Вийшовши з транспортного засобу, помітив автомобіль червоного кольору «Renault Kangoo», який не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з його авто. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки. Медичної допомоги не потребував. Після чого водій автомобілю «Renault Kangoo» безпідставно покинула місце ДТП в 17:50 год. Дані обставини були підтверджені потерпілим ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції;
- направленням на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість від 06 квітня 2021 року, складеним о 18 год. 20 хв., відповідно до якого працівником поліції виявлені ознаки сп`яніння: млява мова, різкий запах з порожнини рота, не стійка хода. В графі результати огляду зазначено, що огляд не проводився;
- відеозаписом працівників поліції, відповідно до якого, ОСОБА_1 в присутності співробітників поліції підтвердила, що нею було здійснено дорожньо - транспортну пригоду, після чого, приїхавши додому, вона вживала спиртні напої, щоб зняти стрес, від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі відмовилася.
Зазначені вище докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення про справі щодо ОСОБА_1 .
Відеофіксація відповідно до статті 251 КУпАП є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №110277. 
Зафіксовані відеозаписом обставини стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Зокрема, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що працівники поліції приїхали до ОСОБА_1 додому по вул. Верхня, 54. ОСОБА_1 відкрила ворота свого двору та впустила працівників поліції. Підтвердила, що була учасником ДТП, проте злякалась та поїхала додому, оскільки постраждалий не йшов на контакт. Приїхавши до дому вживала пиво та трішки водки, щоб зняти стрес. Працівникам поліції показала пошкодження на своєму автомобілі, на якому здійснила ДТП, та показала пляшку, з якої випила алкоголь, пояснила, що не знала про те, що не можна вживати алкогольні напої після ДТП. На пропозицію працівника поліції проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння або пройти огляд на місці за допомогою газоаналізатора «Драгер» відповіла відмовою. 
Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124, частиною 4 статті 130 КУпАП, повністю доведена вказаними доказами, які суд проаналізував в їх сукупності та взаємозв`язку.
До пояснень ОСОБА_1 , наданих в апеляційному суді стосовно того, що вона не була учасником ДТП, так як не керувала транспортним засобом, що за кермом автомобіля під час ДТП перебував її старший 16-річний син, а вона взяла провину на себе, щоб він міг уникнути відповідальності і саме тому надала неправдиві пояснення поліцейським, апеляційний суд відноситься критично, так як вони спростовуються матеріалами справи.
Так, зі змісту відеозапису з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції вбачається, що коли працівники поліції приїхали до ОСОБА_1 додому по вул. Верхня, 54, вона в розмові з ними підтвердила, що була учасником ДТП, проте злякалась та поїхала додому, оскільки постраждалий не йшов на контакт. Приїхавши до дому вживала пиво та трішки водки, щоб зняти стрес. Працівникам поліції показала пошкодження на своєму автомобілі, на якому здійснила ДТП, та показала пляшку з якої випила алкоголь. При цьому вона також пояснила, що є мамою 3 дітей. На питання поліцейського пояснила, що під час скоєння ДТП була сама без дітей. Після чого покликала старшого сина, познайомила його з працівниками поліції. Син в спілкуванні з поліцейськими підтвердив слова матері. При цьому і ОСОБА_1 , і її син були спокійні, ніякої напруги в їх поведінці, яка б свідчила про те, що вони щось приховують, не було. 
Із пояснень потерпілого ОСОБА_2 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції вбачається, що він керував автомобілем «Kia Rio 1.4.» по вул. Селікатній, попереду нього їхав самоскид, він хотів обігнати його, але побачив, що назустріч їдуть машини і відмовився від маневру обгону. Почав потроху гальмувати, різко не гальмував, збавив швидкість приблизно до 70 км/год., а потім почув сильний удар в задню частину його автомобіля. Коли вийшов з машини через декілька секунд, то оглянув свій автомобіль, біля автомобіля червоного кольору «Renault Kangoo», який скоїв зіткнення, стояла ОСОБА_1 , просила не викликати поліцію, казала, що самі розберуться, але він викликав поліцію, після чого вона сіла в машину та поїхала. Біля машини вона була сама без дитини, а чи був хтось в її машині він не дивився. Також не пам`ятає з боку водійського чи пасажирського сидіння вона виходила з машини. 
За такого, апеляційний суд вважає, що пояснення про те, що вона не керувала автомобілем під час ДТП, ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції надала в порядку самозахисту з метою уникнення відповідальності за скоєні адміністративні правопорушення, а тому до них апеляційний суд ставиться критично, так як вони спростовані зазначеними доказами у справі.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційних скарг про те, що суд не допитав свідків в судовому засіданні, оскільки вина ОСОБА_1 підтверджується сукупністю зібраних та досліджених доказів, які узгоджуються між собою, а апелянти не вказують на наявність інших свідків ДТП, відмінних від учасників ДТП, які допитані судом апеляційної інстанції.
Відсутність показань алкотестеру чи висновку лікаря-нарколога про те, що ОСОБА_1 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, не спростовує факту вживання нею алкогольних напоїв після ДТП до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, який вона визнала в особистих поясненнях, що зафіксовано поліцейськими також на відеозаписі.
Неправильна на думку апелянтів послідовність складання протоколів про адміністративні правопорушення, оскільки на думку апелянтів спочатку треба було скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а вже потім після фіксації ДТП - інші, не впливає на склад правопорушень, зафіксованих в протоколах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4 та ч.4 ст. 130 КУпАП.
Посилання апелянтів на те, що за відсутності доведеності факту керування особою транспортним засобом застосування ч. 1 ст. 130 КУпАП є неможливим, є безпідставним, так як до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 не притягується у даній адміністративній справі, а факт керування нею транспортним засобом доведений належними та допустимими доказами у справі.
Доводи апелянтів щодо порушення прав ОСОБА_1 в зв`язку з розглядом справи за її відсутності, хоча вона і була в суді 12 листопада 2021 року, не є з урахуванням конкретних обставин справи підставою для скасування постанови судді, оскільки судом апеляційної інстанції було поновлено права ОСОБА_1 , визначені ст.268 КУпАП, в тому числі, право бути присутньою в судовому засіданні, надавати суду пояснення та докази, користуватися юридичною допомогою адвоката.
Будь яких додаткових доказів на спростування висновків суду першої інстанції крім тих, які були досліджені судом першої інстанції, апелянтом не надано. За такого, постанова суду першої інстанції з підстав, що ОСОБА_1 не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції, не може бути скасована, оскільки, її відсутність в суді першої інстанції, або ж розгляд справи за участі її та її захисника в суді апеляційної інстанції не вплинула на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення щодо апелянта. 
       Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові.
        Згідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 274 КУпАП можливе за одночасної наявності певних умов, а саме: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення та сплив строку, передбаченого ст. 38 КУпАП, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушення - з дня його виявлення).
Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм КУпАП дозволяє дійти висновку, що закриття провадження у справі за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП можливе лише за умови, встановлення судом факту вчинення особою винної протиправної дії чи допущення винної протиправної бездіяльності, що підлягає під ознаки адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене, у зв`язку із встановленням судом факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП та закінченням на момент розгляду судом першої інстанції справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 строків, передбачених статтею 38 КУпАП, суддя правомірно з урахуванням положень ст. 38 КУпАП закрив провадження у справі за вказаними нормами КУпАП на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП.
При накладенні стягнення на ОСОБА_1 за ч.4 ст. 130 КУпАП, визначенні його виду та розміру, місцевим судом дотримані загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, визначені ст. 33 КУпАП.
Тому підстав для скасування постанови судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись ст. ст. 283, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Ігнатова Дмитра Івановича залишити без задоволення.
Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124, ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 34000 грн з позбавленням права керування всіма видами механічних транспортних засобів строком три роки - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Миколаївського 
апеляційного суду В.І. Темнікова