ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"31" січня 2022 р.                                    Справа№ 910/21182/15 (910/3523/21)
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Пантелієнка  В.О.
суддів:            Гарник Л.Л. 
          Полякова Б.М. 
 
секретар судового засідання   Нечасний О.Л.

за участю представників:
від ФОП Дорошенко Г.Г. - Дорошенко Г.Г. паспорт, 
                                              Роспотнюк В.О. ордер АІ №1208203 від 14.01.2022р.;
від ПАТ "Київенерго" -      не з`явився;
від ДП "Національна кінематека України" - Шалденко Є.М. ордер АА №1179980 від 14.01.2022р.;
від Міністерства культури та інформаційної політики України - Дзюба І.Ю. посвідчення,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця (далі - ФОП) Дорошенка Геннадія Георгійовича
на рішення господарського суду м.Києва від 01.11.2021р. 
(повний текст складено 11.11.2021р.)
у справі №910/21182/15(910/3523/21) (суддя Чеберяк П.П.)
за позовом  ФОП Дорошенка Геннадія Георгійовича
до  Державного підприємства (далі - ДП) "Національна кінематека України"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача  Міністерство культури та інформаційної політики України
про  стягнення заборгованості в розмірі 283 980,00 грн.
в межах справи №910/21182/15 
за заявою  Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "Київенерго"
до  ДП "Національна кінематека України"
про  банкрутство    

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 01.11.2021р. у справі №910/21182/15(910/3523/21) відмовлено в задоволенні позову.
Не погоджуючись з винесеним рішенням суду, ФОП Дорошенко Геннадій Георгійович подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду м.Києва від 01.11.2021р., в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути із ДП «Національна кінематика Україна» на його користь 283 980 гривень, з яких: 47 330 грн. штраф, а 236 650 грн. - вартість неповернутого майна.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Дорошенка Геннадія Георгійовича   на рішення господарського суду м.Києва від 01.11.2021р. по справі №910/21182/15(910/3523/21) та призначено її розгляд на 31.01.2022р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022р. апеляційну скаргу ФОП Дорошенка Геннадія Георгійовича   на рішення господарського суду м.Києва від 01.11.2021р. по справі №910/21182/15(910/3523/21) прийнято до свого провадження колегією суддів в іншому складі суду.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ДП "Національна кінематека України" просить відмовити ФОП Дорошенку Геннадію Георгійовичу у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду м.Києва від 01.11.2021р. залишити без змін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників провадження у даній справі, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи  правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
21.10.2019р. введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).
У провадженні господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/21182/15 за заявою ПАТ "Київенерго" про банкрутство ДП "Національна кінематека України" на стадії процедури санації, введеної ухвалою місцевого суду від 15.02.2016р.
05.03.2021р. до господарського суду м. Києва ФОП Дорошенком Геннадієм Георгійовичем було подано позов до ДП "Національна кінематека України" про    стягнення заборгованості в розмірі 283 980,00 грн.
Ухвалою місцевого суду від 12.03.2021р. було прийнято до розгляду позовну заяву ФОП Дорошенка Г.Г. до ДП "Національна кінематека України" про    стягнення заборгованості в розмірі 283 980,00 грн. в межах справи № 910/21182/15 про банкрутство ДП "Національна кінематека України". Призначено підготовче засідання на  26.04.2021р. та залучено Міністерство культури та інформаційної політики України до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.
Як вбачається з матеріалів справи, 01.12.2012р. між ФОП Дорошенком Геннадієм    Георгійовичем (поклажодавець) та ДП «Національна кінематика України» (зберігач, відповідач) було укладено договір зберігання №384 від 01.12.2012р. (а.с 4, 5).
Згідно п.1.1. договору, поклажодавець передає, а зберігач приймає за плату на відповідальне зберігання майно останнього на території зберігача за адресою: м. Київ, вул. Кіото, буд. 27, та зобов`язується повернути його поклажодавцю в обумовлений строк в цілості і схоронності
Відповідно до п.1.2. договору, перелік майна поклажодавця, надалі майно, його кількість і вартість визначаються у додатку №1 до договору і становить його невід`ємну частину.
Пунктом 1.3. договору встановлено, що приймання-передавання майна на зберігання здійснюється сторонами в день підписання даного договору і оформлюється відповідним актом, вміщеним у додатку № 3, що є невід`ємною частиною даного договору.
Згідно додатку № 1 до договору від 01.12.2012 року №384, поклажодавець передав, а зберігач прийняв на зберігання наступне майно: глечики з садово-парковими рослинами вартістю 150 000 гривень в кількості 2000 шт. та металеву огорожу вартістю 5 000 гривень довжиною 50 м (а.с. 6).
Крім того, додатком №1-А до договору від 01.12.2012 року №384 поклажодавець передав, а зберігач прийняв на зберігання рослини зазначені у додатку №1-А на загальну суму 81 650 гривень (а.с 7).
За наведених обставин, зберігачеві поклажодавцем було передано майна які визначені додатками №1 та №1-А до договору зберігання № 384 від 01.12.2012р. на загальну суму 236 650 грн.
Згідно п.2.1. договору, даний договір набуває чинності від дати підписання його обома сторонами і діє до 30.11.2020 року.
Позивач вказував, що 10.12.2019р. за адресою: м. Київ, вул. Кіото, буд. 27 невстановлена особа самовільно, всупереч установленому законом порядку знищила насадження яке належить позивачу, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.02.2020р. (а.с. 23).
Згідно даних, що містяться в копіях актів обстеження зелених насаджень на ділянці за адресою: м.Київ, вул. Кіото, буд. 27, які були пошкоджені та знесені в результаті протиправних дій третіх осіб від 10.12.2019р. і  21.04.2020р., позивачем визначено суми завданих збитків у розмірі 146 000 грн. і 26  400 грн. відповідно.
У відповідності до пунктів 3.1., 3.2., 3.3., 3.5. договору, зберігач зобов`язаний здійснити через свого представника огляд майна при прийнятті його на зберігання, з метою визначення його кількості і якості. Вживати необхідних заходів для збереження схоронності майна. Повернути поклажодавцеві на його вимогу те саме майно, що було передано на зберігання, в такому стані, в якому воно було прийняте на зберігання, з урахуванням зміни його природних властивостей. Не пізніше 3-х днів на письмову вимогу поклажодавця повернути майно, прийняте на зберігання, навіть коли строк передбачений договором зберігання майна не закінчився.
У відповідності до п.6.2. договору, зберігач несе відповідальність за втрату, нестачу чи пошкодження майна, яке зберігається на території, що охороняється, якщо не доведе, що це стало наслідком дії непереборної сили: пожежі, зливи, повені, граду, снігопадів, перепадів температури повітря, або ж через властивості майна, про які зберігач, приймаючи майно на зберігання не знав і не повинен був знати, або ж у результаті умислу і грубої необережності поклажодавця.
Пунктом 6.3. договору передбачено, що зберігач несе відповідальність: а) за втрату і нестачу майна - в розмірі вартості втраченого майна або майна якого не вистачає; б) за пошкодження майна - в розмірі суми, на яку знизилась його вартість. Зазначені суми розраховуються виходячи із вартості майна на дату початку зберігання.
Пунктом 6.9. укладеного договору передбачено, що за невиконання умов договору , які не пов`язані із грошовими розрахунками, винна сторона зобов`язана сплатити іншій стороні штраф у розмірі 20 % вартості майна зданого на зберігання.
Згідно п. 2.2. договору, у разі неналежного виконання однією із сторін зобов`язань, передбачених цим договором, інша сторона має право в односторонньому порядку розірвати даний договір, попередивши про це другу сторону в термін 30 календарних днів.
Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з порушенням поклажодавцем умов Договору (розміщення поклажодавцем автопричепу на території зберігача, порізка дров та їх складання)  25.09.2019р. ДП "Національна кінематека України" було направлено попередження про дострокове розірвання договору зберігання №01-07/151 в якому встановлено строк до 01.11.2019р. в продовж якого зберігач мав вивезти своє майно з території зберігача. Попередження про дострокове розірвання договору було отримане поклажодавцем 09.10.2019р. (а.с. 71, 72).
24.10.2019р. позивачем було надіслано ДП "Національна кінематека України"  лист б/н від 24.10.2019р. в якому ФОП Дорошенко Г.Г. повідомляв про відсутність будь-яких порушень з його боку, посилаючись на п. 2.2., пп. 4.1-4.8 п. 4 договору, та запропонував не розривати  договір зберігання №384 від 01.12.2012р. та продовжити його дію до 30.11.2020 року, як це було визначено пп.2.1 п. 2 договору (а.с. 12).
З матеріалів справи вбачається, що після 25.10.2019 року, тобто після дати яку місцевий господарський суд пов`язує з припиненням дії договору зберігання №384 від 01.12.2012р., відповідачем виставлялися рахунки фактури про оплату вартості зберігання майна за умовами цього ж договору, що вказує на дію цього договору (а.с 17-19).
Вищевказане доводить обставину існування між сторонами спору договірних відносин із зберігання майна на умовах укладеного між ними договору №384 від 01.12.2012 року, на що місцевий господарський суд уваги не звернув.
Таким чином, місцевий суд дійшов до помилкового висновку про припинення дії договору зберігання №384 від 01.12.2012р. з 25.10.2019 року.
Листом від 10.03.2020р. (вх. №80/01-10 від 10.03.2020р.) позивачем було надіслано відповідачу повідомлення про необхідність повернення майна за договором зберігання №384 від 01.12.2012р. (а.с. 13).
Наявні в матеріалах справи копії акту обстеження зелених насаджень та акту інвентаризації (непошкодженого майна) від 10.12.2019р., складені з порушенням п. 4.4 договору, оскільки були складені позивачем без участі представника зберігача.
З даних копій актів (а.с 6, 7, 14, 15)  вбачається, що знищені рослини та майно, перелічені в цих актах, не передавалися позивачем відповідачу відповідно до договору зберігання №384 від 01.12.2012 року та додатків до нього. Тому, на думку апеляційного суду, відповідач не може відповідати за зберігання майна, яке йому не передавалося на зберігання згідно умов спірного договору №384 від 01.12.2012р.
Місцевий суд помилково послався на припинення дії спірного договору №384 від 01.12.2012р., оскільки його можна було б вважати припиненим лише з 09.11.2019р., тобто через місяць після отримання позивачем листа за №01-07/151 від 25.09.2019р., але позивач листом від 24.10.219р. заперечив проти розірвання спірного договору, а відповідач зі свого боку категорично про розірвання спірного договору позивачу не заявив. Крім того, місцевий суд зазначив в мотивувальній частині рішення номер спірного договору №01-07/151 від 25.09.2019р., що на думку апеляційного суду є опискою.
Щодо посилань позивача на те, що 10.12.2019р. за адресою: м. Київ, вул. Кіото, буд. 27 невстановлена особа самовільно, всупереч установленому законом порядку знищила насадження, місцевий суд правильно зазначив, що згідно наявних в матеріалах справи доказів, кримінальне провадження № 12020100030001337 від 21.02.2020р. було    закрито постановою старшого слідчого ВП № 1 Деснянського УП ГУНП у м. Києві Семенютою С.В. від 22.09.2020р. у порядку ст.  110, п.1 ч. 1 ст.  284 КПК України  за відсутністю складу злочину.
Згідно ч. 1  ст. 949 Цивільного кодексу України  зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.
Частиною 3  ст. 950 Цивільного кодексу України  встановлено, що зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності.
З аналізу зазначених норм права та умов договору зберігання вбачається, що зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості, а відшкодування збитків, завданих поклажодавцеві, можливе виключно у випадку втрати (нестачі) або пошкодження речі, переданої на зберігання.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду м.Києва від 01.11.2021р. в частині мотивувального обґрунтування необхідно викласти  в редакції даної постанови.
В резолютивній частині рішення господарського суду м.Києва від 01.11.2021р. є законним, а тому його необхідно залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 240, 269, 270, 275, 276, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -   
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Дорошенка Геннадія Георгійовича задовольнити частково, виклавши мотивувальну частину рішення господарського суду м.Києва від 01.11.2021р. у справі №910/21182/15(910/3523/21) в редакції даної постанови, а в іншій частині оскаржуване рішення від 01.11.2021р. - залишити без змін.
Справу №910/21182/15(910/3523/21) повернути до господарського суду м.Києва.
Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 288  ГПК України.

Повний текст постанови складений та підписаний 02.02.2022р.

Головуючий суддя                                                            В.О. Пантелієнко 

Судді                                                                                Л.Л. Гарник

                                                                                Б.М. Поляков